Справа № 229/2956/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Панова Т.Л.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року справа №229/2956/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Кравченко Е.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року в адміністративній справі №229/2956/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати неправомірною відмову відповідача в наданні статусу «Інвалід війни»; зобов'язати відповідача надати позивачу зазначений статус і видати посвідчення інваліда війни.

В обгрунтування зазначив, що з 01.10.2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, звідки звільнився 08.05.2015року за п. 64 "б" (через хворобу) у запас.

Після звільнення неодноразово звертався до відповідача з заявою про надання статусу «інвалід війни», однак управління відмовило в наданні статусу, мотивуючи відмову тим, що позивач не надав копію витягу військово-лікарської комісії (для визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій та каліцтва, а також причинного зв'язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцю смерть).

Також однією з причин відмови в наданні статусу управління посилається на те, що з зазначеним питанням позивач повинен звернутися до УПСЗН за місцем реєстрації.

Така відмова є протиправною, оскільки позивачем надано свідоцтво про хворобу, складене військово-лікарською комісією, яке є єдиною підставою для визначення причинного зв'язку отримання травми під час виконання службових обов'язків.

Також позивач є вимушеним переселенцем, який зареєстрований та постійно проживає у м. Дружківка Донецької області.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії УСЗН Дружківської міської ради щодо відмови в наданні ОСОБА_3 статусу "інваліда війни".

Зобов'язано відповідача надати ОСОБА_3 статус «інваліда війни» та видати йому посвідчення «інваліда війни» відповідно до п.2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що в свідоцтві про хворобу позивача вказано, що «травма так, пов'язана з виконанням службових обов'язків». Проте отримання «травми» не передбачено серед підстав для отримання статусу інваліда. Також суд першої інстанції не звернув уваги, що травма позивачем отримана в 2010 році.

Позивач для підтвердження статусу не надав копію витягу з постанови військово-лікарської комісії.

Нормативно-правовими актами не передбачено можливість отримання статусу інваліда війни та посвідчення за місцем фактичного проживання (перебування) особи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Позивач служив в органах внутрішніх справ з 01.10.2007року до 08.05.2015року.

Згідно свідоцтва про хворобу № 197 від 25 лютого 2015 року військово-лікарська комісія ГУ МВСУ в Х/О за розпорядженням Дружківського МВ Донецької області здійснила медичний огляд майора міліції, начальника СБНОН Дружківського МВ ОСОБА_3.(а.с.10-11)

Відповідно до цього свідоцтва діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва визначені наступним чином: після травматична нейропатія (25.02.2010 року) ліктьового, променевого серединного нервів праворуч з рухливими, чутливими порушеннями, помірним парезом правої кисті. Травма, ТАК, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

За довідкою МСЕК, серія АВ, № 0596915, (а.с.12) ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - травма, пов"язана з виконанням службових обов"язків. Дата чергового переогляду - 01.03.2019р.

Позивач неодноразово, в травні, червні, серпні 2016року, звертався із заявою до відповідача про надання статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, але отримав відмову з посиланням на відсутність повного пакету документів згідно чинного законодавства, а саме: відсутня копія витягу військово-лакарської комісії (для визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій та каліцтва, а також причинного зв'язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть). Також відповідач посилається на те, що надання статусу «Інваліда війни» не є соціальною послугою, а особи, які зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Право внутрішньо переміщеної особи на отримання соціальних та адміністративних послуг передбачено за місцем перебування. (а.с.17-18).

Визначення правового статусу ветеранів війни встановлюється Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон №3551).

Відповідно до ст..7 Закону №3551 до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

Зі змісту вищенаведеної статті вбачається, що для встановлення статусу інваліда війни особа повинна подати документи на підтвердження того, що особа є інвалідом внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків. Жодних інших обмежень Законом не передбачено.

Організація діяльності військово-лікарської комісії в системі Міністерства внутрішніх справ у мирний та воєнний час в органах внутрішніх справ регламентується Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001року № 85. (далі Порядок №85)

На підставі п.1.117 Порядку №85 свідоцтво про хворобу складається, зокрема, у мирний час, на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

У всіх інших випадках у мирний час постанова ВЛК оформляється довідкою.

Додатком №12 до Порядку №85 проведення військово-лікарської комісії визначено форму Свідоцтва про хворобу, де в п.12 зазначається діагноз і постанова Військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва.

Як вбачається з матеріалів справи свідоцтво про хворобу № 197 від 25.02.2015року військово-лікарської комісії ГУ МВСУ в Х/О про медичний огляд ОСОБА_3 відповідає додатку № 12 до Порядку №85.

Військово лікарською комісією встановлено, що травма - колото-різана рана, отримана позивачем під час виконання службових обов'язків. Позивачу встановлено 3 групу інвалідності.

Позивач надав відповідачу свідоцтво про хворобу, де є постанова військово-лікарської комісії про причинний зв'язок травми з виконанням службових обов'язків, тобто в свідоцтві наявна підстава для надання ОСОБА_3 статусу інваліда війни відповідно до п.2 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що, виходячи з положень Закону №3551, не обов'язково, щоб інвалідність наступила внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини чи бойових дій або ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

В контексті зазначеного Закону до інвалідів війни прирівнюються й особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали інвалідами, в тому числі, внаслідок виконання службових обов'язків.

На підставі викладеного судова колегія не приймає доводи апелянта що отримання «травми» не є підставою для отримання статусу інваліда та що позивач не надав для підтвердження статусу копію витягу з постанови військово-лікарської комісії.

Щодо доводів відповідача про можливість отримання статусу інваліда війни та посвідчення за місцем фактичного проживання (перебування) позивача судова колегія зазначає наступне.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014року № 1706 встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 цього Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: м. Макіївка, м-н Сонячний, 10/134 (а.с.8)

В зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, позивач був вимушений переміститься на підконтрольну державі Україна територію, та з 24 листопада 2014 року позивач перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та його фактичне місце проживання /перебування визначено за адресою м. Дружківка вул. Космонавтів, 44/7. (а.с.72).

24 червня 2016року позивач звернувся до відповідача за отриманням нової довідки, у звязку з тим , що ним було змінено адресу проживання . Отримав нову довідку із зазначенням фактичного місця проживання/перебування м. Дружківка, вул. Петліна,7/9 (а.с.9).

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено право внутрішньо-переміщеної особи на отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування.

Відповідно до ч.3 ст.7 цього Закону громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

На підставі Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга щодо встановлення статусу інваліда війни та видача посвідчення надається органами соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.94 № 302.

Аналіз вищезазначених норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» свідчить, що позивач, як внутрішньо переміщена особа має право на отримання посвідчення інваліда війни в органах соціального захисту населення за місцем свого фактичного перебування, тобто в Управлінні соціального захисту населення Дружківської міської ради.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року в адміністративній справі №229/2956/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року в адміністративній справі №229/2956/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 07 лютого 2017 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова