Справа № 588/1555/16-а
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 588/1555/16-а
провадження № 2-а/588/5/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області про зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у грудні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що він у період з 02.08.2014 по 02.09.2014 року та з 14.03.2015 по 16.04.2015 року брав участь в антитерористичній операції, а саме у забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, через дані обставини на думку позивача він має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивач посилаючись на статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ, доповненою згідно із Законом № 367-ХІV від 25.12.1998 року, вважає, що він належить до учасників бойових дій і має право на отримання щорічно до 5 травня як учасник бойових дій разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак при нарахуванні позивачу зазначеної грошової допомоги в 2016 році на картку позивача було перераховано тільки 920 гривень. Про обставини нарахування коштів позивач дізнався в кінці червня 2016 року вважає і що даний факт порушує його права. Позивач зазначив, що на час виплати йому допомоги діяла як постанова Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року, якою встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі 920 грн., так і частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 травня 2016 року 1130 грн. На думку позивача грошову щорічну допомогу ветеранам війни, учасникам бойових дій слід було виплачувати у обсязі, передбаченому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому позивач повинен був отримати у 2016 році разову грошову допомогу у розмірі 5650 грн., а отримав лише 920 грн., тому недоплата за 2016 рік складає 4730 грн. На думку позивача Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має пріоритет перед Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ як більш рання спеціальна норма, яка регулює більш вужчу сферу суспільних відносин, що має пріоритет над більш пізньою загальною нормою.

Посилаючись на указані обставини та на те, що дії відповідача на його думку суперечать Конституції України, позивач просить суд постановити рішення, яким зобов'язати Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених коштів у сумі 4730 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Моісеєнко А.В. проти позову заперечила в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, представник відповідача вказала, що виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. була проведена правомірно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 і спеціалісти управління не могли визначити інший розмір цієї допомоги. Виплата одноразової грошової допомоги була виплачена у розмірі визначеному указаною постановою Кабінету Міністрів України, оскільки згідно з пунктом 63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, який встановлює, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що позивач відповідно до положень статей 5, 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ № 024637 від 12.02.2015 року, відомості про якого на підставі особистої заяви від 30.04.2015 року внесено до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків (а.с.6).

Сторонами визнано і не заперечується, що ОСОБА_2 як учаснику бойових дій 16.05.2016 року на картковий рахунок позивача було фактично зараховано одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в сумі 920 грн. 00 коп., яка була нарахована відповідачем (а.с. 10).

У грудні 2016 року позивач звертався до управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області з письмовою заявою з приводу здійснення йому перерахунку і доплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року у розмірі 4730 грн., на яке позивач отримав лист від 14.12.2016 № 03-09/3723, що містив правове обґрунтування підстав виплати указаної допомоги в сумі 920 грн. (а.с.11).

Вирішуючи питання про те чи є правомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн., суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, яка відновлена внаслідок ухвалення рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вищенаведені положення Закону від 28.12.2014 року № 79-VIII не були визнані неконституційними та є чинними.

У межах реалізації наданих повноважень Кабінетом Міністрів України 02.03.2016 року було прийнято Постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» (далі - Постанова КМУ). Вказаною Постановою Кабінету Міністрів України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Поряд з цим у рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження розміру соціальних виплат узгоджуються з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України" (заява № 43331/12), яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Отже, відповідачем разова грошова допомога, передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", нарахована та виплачена позивачу в розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" № 141 від 02.03.2016 року, яка була застосована на підставі Закону України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який неконституційним на час виникнення спірних правовідносин не визнавався та є чинним на цей час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у травні 2016 року отримав спірну грошову допомогу, за поясненнями сторони позивача про порушення на думку останнього права на отримання указаної допомоги у більшому розмірі він дізнався у листопаді 2016 року, звернувшись за консультацією в Сумський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, і як наслідок позов до суду подав у грудні 2016 року, а тому суд приходить до висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду, визначеного статтею 99 КАС України.

З огляду на викладене, беручи до уваги наведені норми права та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Суб'єкт владних повноважень - Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, здійснюючи нарахування та виплату позивачу допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених частиною 3 статті 2 КАС України.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями статей 69-71, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області про зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В.Щербаченко