Справа № 815/5357/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5357/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ФОП ОСОБА_1 до Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року.

У судовому засіданні року позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у адміністративному позові (а.с. 4-12). Також зазначила, що винесені податкові повідомлення-рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року є необґрунтованими, підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки винесені незаконно. Перевірку проведено з численними порушеннями порядку її проведення. Також, позивачем було заявлено клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 79).

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 53-57). Щодо клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Тому, на підставі положень ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 23.08.2016 року № 299 та згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року (зі змінами і доповненнями), проведено фактичну перевірку торгівельного павільйону, що належить ФОП ОСОБА_1 та розташований за адресою: смт. Затока, ст. Сонячна, РНОКПП НОМЕР_4 за період 2016 року з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, у сфері обігу підакцизних товарів та зменшення їх тіньового обігу, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За результатами перевірки був складений акт від 23.08.2016 року за № 1556/15-03-40-00/НОМЕР_4, на підставі якого були прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.09.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 про застосування до Позивача фінансових санкцій у розмірі 17181,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року, позивач оскаржила їх у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що перевіркою встановлено порушення вимог:

- статті 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95 - ВР (далі за текстом - Закон № 481/95-ВР) «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів». Позивач здійснював реалізацію алкогольних виробів - без наявності відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями;

- п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР (далі за текстом - Закон № 265/95-ВР) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». До перевірки не надані прибуткові накладні на алкогольні напої, та книга обліку доходів та витрат, що свідчить про не ведення обліку за місцем реалізації товару, загальна сума ( не облікованого) товару склала 90.00 грн.;

- п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, розрахункова операція при реалізації пива ( пляшка Янтар «Світле» вартістю 18,00 грн.) проведена без використання реєстратора розрахункових операцій.

Суд не погоджується з прийнятими рішеннями відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до Наказу начальника Іллічівської ОДПІ від 23.08.2016 року про проведення фактичної перевірки (а.с. 75), перевірку торговельного павільйону, що належить ФОП ОСОБА_1 необхідно провести з 25 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 75.1.3 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 та п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Однак, відповідно до матеріалів справи, всупереч наказу, вказана перевірка проведена 23 серпня 2016 року, що підтверджується ОСОБА_2 1556/15-03-40-00/НОМЕР_4 від 23.08.2016 року (а.с. 20-21).

Дані твердження також підтверджуються постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2016 року, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 за ст. 155-1 ч. 1 КУаАП закрито, у в звязку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 37).

Також, Позивач стверджує, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування 1 групи без застосування реєстратора розрахункових операцій. Перед початком проведення перевірки копії наказу про її проведення та направлень на проведення перевірки їй не вручені, а встановлені порушення не відповідають дійсності, оскільки реалізацію підакцизних товарів вона взагалі не здійснювала, при цьому опис наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків був дописаний перевіряючими самостійно за її відсутності.

Згідно з п.81.1 ст81 ПК України, посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення фактичної перевірки, яка проводиться з підстав, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів вручення Позивачу направлень на проведення перевірки, також зазначені Позивачем обставини не спростовані Відповідачем у запереченнях на позов.

Крім того, 28 грудня 2014 року було прийнято Закони України N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та N 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 1 січня 2015 року, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; -

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку першої групи, знаходиться на податковому обліку в Іллічівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (Білгород-Дністровське відділення) та здійснює інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с. 18-19).

Таким чином Позивач віднесена до платників податків, які підпадають під дію пункту 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII, на перевірки яких поширюються встановлені обмеження.

Суд звертає увагу, що в силу положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", необхідно враховувати у контексті розгляду даної справи висловлену Європейським судом з прав людини позицію. Так, Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онерїлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Крім того, суд вважає зазначити, що фіскальний інтерес держави не може слугувати виправданням або підставою у позбавленні платника податків його прав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, §§ 37-38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, виходячи з викладеного та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішеннь з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року - належить задовольнити.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 22.09.2016 року.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4, адреса: 67700, Одеська обл., м. Б-Дністровський, вул. Леніна, 55) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області () судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка .

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2