Справа № 428/11344/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року справа №428/11344/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф., секретаря судового засідання Борисова А.А., за участю представника відповідача за довіреністю Деріглазової М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 428/11344/16-а (головуючий І інстанції Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просила, скасувати рішення відповідача від 04.10.2016р. №4 про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 26.12.2014р. №37 (далі - Порядок № 37; зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу з тимчасової втрати працездатності, яка була призначена її чоловікові ОСОБА_4, але не одержану ним у зв'язку зі смертю (а.с.1-5).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с.45-47).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с.41-44).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що її чоловіку ОСОБА_4 була призначена допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за основним місцем його роботи Луганським будівельним монтажним експлуатаційним управлінням №4 Державного підприємства «Донецька залізниця», але не одержана ним у звязку зі смертю. 10.03.2015 року позивачка перемістилась з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк. Відповідно до п. 4 статті 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) позивач має право на отримання зазначених виплат. Суд першої інстанції зазначив, що до позивача не застосовується Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постанова правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 грудня 2014 року № 37 (далі - Порядок № 37), проте, не звернув увагу, що рішенням відповідача було відмовлено в призначенні матеріального забезпечення на підставі Порядку № 37. Крім того, перелік підставі для відмови в наданні допомоги визначений статтею 23 Закону № 1105-XIV не містить підстав , які зазначені в спірному рішенні. Також, судом не було належним чином встановлено факт переміщення або не переміщення страхувальника Луганського БМЕУ ДП «Донецька залізниця».

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню

Позивач у судове засідання не з'явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представник авідповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.8-11).

ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Луганським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням №4 Державного підприємства «Донецька залізниця». У період з 21.05.2014 року по 01.08.2014 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, виданого 16.09.2014р. відділом ЗАГС адміністрації м. Донецька Ростовської області, актовий запис №532, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, Ростовська область, Росія (а.с.13).

Відповідно до довідки від 10.03.2015р. №919013880 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач перемістилась з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк Луганської області (а.с.22)

Позивач звернувся до Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з запитом щодо виплати її чоловіку допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності листом від 18.06.2015 року повідомила позивача, що роботодавець страхувальника Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління №4 Державного підприємства «Донецька залізниця» знаходиться у м. Луганську, віднесеному до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, фінансування страхувальника, у тому числі за листками непрацездатності чоловіка позивача, буде здійснено після повернення цієї території під контроль органів державної влади або після перереєстрації підприємства на контрольовану державною владою України території (а.с.14).

01 квітня 2016 року позивач звернувся до Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з заявою щодо надання матеріального забезпечення згідно листків непрацездатності наданих її чоловіку.

Виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності листом від 11.04.2016 року повідомила позивача, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Донецька залізниця» відокремленим підрозділом якого було Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління №4 реорганізоване шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» і стало відокремленим підрозділом Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 21.12.2015 року. На підставі п. 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), для отримання матеріального забезпечення позивачу необхідно звернутися до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.15).

07 липня 2016 року позивач звернулась до Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявою щодо надання матеріального забезпечення згідно листків непрацездатності наданих її чоловіку.

Регіональна філія «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» листом 20.07.2016 року повідомило позивача, що подання заяв-розрахунків на виплату лікарняного по тимчасовій втраті працездатності є обов'язком роботодавця, яким є ДП «Донецька залізниця», яке залишилось на сьогоднішній день самостійною юридичною структурою із своїм штатом працівників та структурними підрозділами, одним із яких так є БМЕУ-4 м. Луганська. Філія «Донецька залізниця» Підставою для фінансування є оформлена заява-розрахунок. ПАТ «Українська залізниця» не є роботодавцем відносно ОСОБА_4, а отже не має право направлення заяв-розрахунків. Враховуючи викладене, а також, той факт, що особа, яка має право на отримання виплат по лікарняним листам померла, вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку (а.с.16).

03 жовтня 2016 року позивач звернулась до Сєвєродонецької міської Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з заявою щодо призначення та виплати їй, як переміщеній особі що переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, допомоги по тимчасовій втраті працездатності, за рахунок коштів Фонду, призначену її чоловіку ОСОБА_4, за основним місцем роботи, але не одружену у зв'язку зі смертю.

Сєвєродонецька міська Виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності рішенням № 4 про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку № 37, яким відмовлено позивачу в призначенні та виплаті допомоги по тимчасовій втраті працездатності на підставі п. 2 ч. 1 п. 4 Порядку № 37. Оскільки допомога на сьогоднішній день призначається та виплачується тільки самій застрахованій особі яка переміщується з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції за її особистим зверненням, іншого законодавством не передбачено (а.с.17).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходи з того, що оскільки роботодавець померлого чоловіка позивачки знаходиться у м. Луганську, у відповідності до чинного законодавства фінансування страхувальника не може бути здійснено до повернення цієї території під контроль органів державної влади або до перереєстрації підприємства на контрольовану державною владою України територію.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1105-XIV, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

За частиною 2 статті 22 зазначеного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

На підставі ч. 1 ст. 30 зазначеного Закону, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.

Згідно частини 1 статті 31 Закону № 1105-XIV, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Відповідно до статті 34 зазначеного Закону, фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Відповідно до п. 1.2 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 р. № 24, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, зокрема, допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Відповідно до п. 2.5 Порядку № 24, допомога добровільно застрахованій особі призначається робочим органом виконавчої дирекції Фонду, у якому вона зареєстрована, починаючи з шостого дня тимчасової непрацездатності, пов'язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

За п. 2.6 Порядку № 24, кошти для здійснення страхувальником виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю потерпілого виділяються Фондом на підставі заяви-розрахунку за формою згідно з додатком.

Відповідно до зазначених норм, матеріальне забезпечення призначається та надається за основним місцем роботи, у разі ліквідації його правонаступником, фінансування виплат матеріального забезпечення здійснюється на підставі заяви-розрахунку страхувальників-роботодавців.

Як вбачається з даних Реєстру страхувальників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, заяви-розрахунки за листками непрацездатності виданих ОСОБА_4: АГБ 619861, АГБ 561263, АГБ 561618, АГБ 731441, АГБ 561468, були надіслані страхувальником-роботодавцем для призначення матеріального забезпечення до Артемівської міжрайонної виконавчої дирекції ЛОВ ФСС з ТВП, проте, у зв'язку із початком проведення антитерористичної операції не було профінансовано та виплачено. Заяви-розрахунки та інші документи залишились у вказаній виконавчій дирекції, яка знаходиться на непідконтрольній території.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення.

Тобто, Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було прийнято зазначені заяви-розрахунки та призначено виплата допомоги, проте, не було здійснено фінансування матеріального забезпечення ОСОБА_4 за його життя.

За частиною 4 статті 32 Закону № 1105-XIV, призначене, але не одержане у зв'язку зі смертю застрахованої особи матеріальне забезпечення виплачується членам сім'ї, які проживали разом з нею, або спадкоємцям.

Призначене, але не одержане застрахованою особою своєчасно матеріальне забезпечення виплачується за минулий час у розмірі, встановленому на час настання страхового випадку.

За п. 1.10 Порядку № 24, належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сімей, а в разі їх відсутності - уключаються до складу спадщини.

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі смерті застрахованої особи, матеріальне забезпечення, яке призначене такій особі, виплачується членам сім'ї, які проживали разом з нею, або спадкоємцям.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми передбачають право позивача на отримання вказаних сум у зв'язку із смертю чоловіка.

Разом з цим, як зазначалось матеріальне забезпечення призначається та надається за основним місцем роботи особи. Фінансування за поданими позивачем листками непрацездатності не здійснюється у зв'язку із проведенням антитерористичної операції та розташуванням підприємства на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 1, 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №595 від 07.11.2014 року, цей Порядок визначає процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей. У населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що фінансування страхувальника, у тому числі за листками непрацездатності наданими чоловіку позивача, які були включені до заяв-розрахунків та зареєстрованих в реєстрі, у відповідності до чинного законодавства України не може бути здійснено до повернення цієї території під контроль органів державної влади або до перереєстрації підприємства на контрольовану державною владою України територію.

Стосовно посилання позивача на положення Порядку №37, колегія суддів зазначає наступне.

На підставі пункту 10 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затверджено постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №37 від 26.12.2014 р. визначає механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - матеріальне забезпечення), за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за видами матеріального забезпечення.

Згідно з п.2 Порядку №37, матеріальне забезпечення за цим Порядком надається особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), та отримувачам допомоги на поховання застрахованих осіб і які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та не можуть реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи.

За пунктом п. 4 Порядку № 37, для отримання матеріального забезпечення застраховані особи звертаються особисто або через законного представника до районної, міжрайонної, міської виконавчої дирекції відділення Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) (далі - робочий орган Фонду) із заявою, яка повинна містити реквізити банківської установи та номер поточного рахунку застрахованої особи для зарахування матеріального забезпечення, та пред'являють паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідку про взяття на облік, а також надають документи, передбачені пунктами 5 - 9 цього Порядку, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред'являються документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи, як законного представника.

З аналізу зазначених норм вбачається, що Порядком передбачено отримання особою не отриманого матеріального забезпечення у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за особистим зверненням такої особи, яка має право на отримання таких виплат, або її законного представника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення вказаного Порядку не застосовується до позивача, оскільки вона не є застрахованою особою, яка пербувала у трудових відносинах із страхувальником-работодавцем.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 428/11344/16-а залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 428/11344/16-а залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 09 лютого 2017 року

Головуючий суддя Е.Г.Казначеєв

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф. Ханова