Справа № 304/582/16-а,2-а/304/17/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 р. № 876/8029/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, третя особа Порошківська сільська рада Перечинського району Закарпатської області до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправною відмови в призначені пенсії та зобов'язання призначити пенсію за віком,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.05.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа Порошківська сільська рада Перечинського району Закарпатської області, в якому просив визнати протиправними дії Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови зарахувати йому до стажу роботи при призначенні пенсії період роботи у колгоспі ім. Чапаєва Перечинського району з 12 грудня 1978 року по 24 липня 1989 року, та щодо відмови у призначення пенсії за віком; визнати протиправним та скасувати рішення комісії управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області №7 від 18.03.2016 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов'язати Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити йому пенсію за віком з дня досягнення пенсійного віку - з 24 вересня 2015 року.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано дії Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в зарахуванні стажу роботи за період з 12 грудня 1978 року по 24 липня 1989 року та у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 протиправними; визнано протиправним та скасовано рішення комісії управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області №7 від 18.03.2016 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1; зобов'язано Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня досягнення ним пенсійного віку - з 24 вересня 2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами зустрічної перевірки правильності видачі довідок про підтвердження стажу роботи, видану для призначення пенсії гр. ОСОБА_1 трудовим архівом Порошківської сільської ради № 8 від 04.03.2016 встановлено, що підтвердити кількість встановлених трудоднів неможливо в зв'язку з відсутністю протоколів засідання правління колгоспу ім. Чапаева та неможливо підтвердити інформацію, яка міститься в довідці № 2650 від 04.11.2015 щодо встановленого мінімуму та вироблених трудоднів видану гр. ОСОБА_1 в зв'язку з відсутністю відповідних записів в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспу ім. Чапаева.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував чи має право позивач на призначення пенсії за віком, чи дійсно працював позивач у спірний період, враховуючи те, що немає підтвердження первинною документацією встановленого мінімуму та вироблених трудоднів.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 12 грудня 1978 року прийнятий на роботу робочим тарного цеху колгоспу ім. Чапаева Перечинського району Закарпатської області.

24 липня 1989 року ОСОБА_1 звільнений з колгоспу ім. Чапаєва Перечинського району Закарпатської області за власним бажанням.

Листом від 18.03.2016 №574/03 управління Пенсійного фонду України у Перечинському районі Закарпатської області повідомлено позивача, що рішенням комісії №7 від 18.03.2016 управління Пенсійного фонду України у Перечинському районі Закарпатської області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено його період роботи у колгоспі ім. Чапаєва Перечинського району Закарпатської області з 12 грудня 1978 року по 27 липня 1989 року, а тому позов є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 2 ст. 24 вказаного Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, закріплено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії при цьому не встановлено обов'язку заявника надавати підтверджуючі довідки, чи довідки про нарахування заробітної плати у разі наявності записів, які підтверджують стаж у трудовій книжки.

Згідно п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України №637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Факт прийняття ОСОБА_1 на роботу робочим тарного цеху колгоспу ім. Чапаева Перечинського району Закарпатської області 12 грудня 1978 року підтверджується відомостями про роботу з трудової книжки позивача, запис № 14 від 12 грудня 1978 року (а. с. 8) та відомостями з архівного сектору Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 22 вересня 2016 року №262 (а. с. 66).

Факт звільнення ОСОБА_1 24 липня 1989 року з колгоспу ім. Чапаєва Перечинського району Закарпатської області підтверджується відомостями про роботу з трудової книжки позивача, запис № 16 від 24 липня 2016 року (а. с. 8) та відомостями з архівного сектору Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 22 вересня 2016 року № 262 (а. с. 66).

Свідок ОСОБА_2 під час судового розгляду у суді першої інстанції також підтвердив те, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював робочим в колгоспі ім.Чапаева Перечинського району Закарпатської області в зазначений в позові час на різних посадах в будівельній бригаді, де він був бригадиром та те, що свою роботу ОСОБА_1 виконував належним чином та сумлінно.

Трудовий стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, підтверджується відомістю про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві (а. с. 11, на звороті).

Водночас, колегія суддів зазначає, що сама лише наявність розбіжностей між датою звільнення у трудовій книжці позивача та довідці про підтвердження трудового стажу позивача не означає, що позивач не працював в колгоспі ім.Чапаева Перечинського району Закарпатської області в зазначений в позові період, та в свою чергу не позбавляє його права на пільгове пенсійне забезпечення.

Колегія суддів, також, звертає увагу на те, що відповідно до ч .3 ст .23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості адміністративного позову, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року у справі №304/582/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І.Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 07.02.2017 року.