Справа № 826/5230/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5230/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу від 22.02.2016 р. №14 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наказом заступника Міністерства оборони України - керівника апарату від 22.02.2016 р. №14 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання ст. 5 Закону України «Про державну службу» та ст. 142 Кодексу законів про працю України застосовано до начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту державної власності Міністерства оборони України ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення «догана».

Вирішуючи даний спір в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Позивач за посадою не є військовослужбовцем Збройних Сил України та є державним службовцем.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

- догана;

- звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу» до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки порядок застосування таких заходів впливу у Законі України "Про державну службу" не встановлено, застосуванню підлягає порядок дисциплінарних стягнень, що визначений Кодексом законів про працю України.

Згідно ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно положень ст. 149 цього Кодексу застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Зі змісту оскарженого наказу вбачається, що підставою для його прийняття слугував акт службового розслідування від 27.01.2016 р., яким встановлено факт порушення позивачем ст. 5 Закону України «Про державну службу» у частині шанобливого ставлення до керівника та ст. 142 Кодексу законів про працю України в частині виконання розпорядку дня встановленого в Департаменті державної власності Міністерства оборони України.

Згідно акту службового розслідування, про відсутність позивача на робочому місті та залишення місця роботи без дозволу керівництва складено сім актів, а саме 23.12.2015 р. (з 09:00 до 18:00 годин), 24.12.2015 р. (з 09:00 до 13:00 годин), 25.12.2015 р. (з 09:00 до 16:45 годин), 11.01.2016 р. (з 09:00 до 12:00 годин), 13.01.2016 р. (з 12:00 до 15:25 годин), 15.01.2016 р. (з 09:00 до 09:20 годин), 16.01.2016 р. (з 09:00 до 10:40 годин).

Така інформація підтверджується звітом про час входу та виходу на територію військового містечка, копія якого також міститься в матеріалах справи.

Такими доказами відповідачем як суб'єктом владних повноважень обґрунтовано наявність порушень з боку позивача.

Частиною 1 статті 142 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Правила внутрішнього трудового розпорядку визначалися наказом директора від 30.12.2015 р. №11 Про організацію службової діяльності особового складу Департаменту державної власності Міністерства оборони України в 2016 році», з яким позивач був ознайомлений під підпис.

При цьому, відсутність на робочому місці у вказані дні та години не заперечується позивачем.

Посилався позивача на те, що 23-25 грудня 2015 року він знаходився на відпочинку за виконання обов'язків у святкові та неробочі дні; 11.01.2016 р., 13.01.2016 р., 16.01.2016 р. знаходився в інших Департаментах Міністерства оборони України по службових питаннях; 15.01.2016 р. прибувши вчасно на роботу зустрів представника одного з державних підприємств, який надав позивачу документи для перевірки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження таких обставин позивачем не надано суду жодних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, позивач не заперечує факт наявності конфлікту з директором Департаменту ОСОБА_4, а в акті службового розслідування зазначається про наявність вчинків щодо нешанобливого ставлення позивача до директора Департаменту ОСОБА_4

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при обранні дисциплінарного стягнення відповідачем враховано пом'якшуючі обставини, а саме: що конфліктна ситуація виникла під час обговорення питання щодо ощадливого ставлення до державних коштів, а саме порядку вірного та об'єктивного обліку робочого часу підлеглого позивачу працівника та обтяжуючі відповідальність обставини, а саме: щодо позивача протягом 2013-2014 років неодноразового проводились службові розслідування, зокрема за фактом порушення термінів виконання визначених завдань, неналежного виконання службових обов'язків керівництвом Департаменту та головою ліквідаційної комісії ДП «Київська військова картографічна фабрика».

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність наказу від 22.02.2016 р. №14 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та відсутність підстав для його скасування.

Посилання позивача на застосування відповідачем під час проведення службової перевірки порядку, який стосується військовослужбовців, не свідчать про недотримання відповідачем вимог порядку дисциплінарних стягнень, що визначений Кодексом законів про працю України відносно державних службовців, яким є позивач.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 06.02.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.