Справа № 504/4338/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 504/4338/15-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Вінська Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Чорноморської селищної ради Комінтернівського (на теперішній час - Лиманського) району про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач своїм рішенням № 728 від 15.09.2015 року та рішенням сесії від 2012 року протиправно затвердив тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, в якому не передбачено коштів на ремонт будинків. Такий тариф не відповідає вимогам законодавства, в зв'язку з чим підлягає скасуванню як протизаконний.

Позивач вважає, що ухвалюючи таке рішення Чорноморська селищна рада вийшла за межі своїх повноважень та грубо порушила законодавство, зокрема вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правила утримання житлових будинків та прибудинкової території, що в свою чергу грубо порушує конституційні права та законні інтереси мешканців селища, в тому числі її конституційне право на безпечне життя і здорове довкілля.

На думку позивача протиправні дії та бездіяльність відповідача полягають у невиконанні своїх обов'язків з утримання будинків та прибудинкової території, ухилянні від проведення необхідних ремонтів житлових будинків, що призвело їх до значного руйнування. Так, десятиповерховий будинок АДРЕСА_1, у якому вона проживає на протязі десяти років, протікає наскрізь під час дощів, що призводить до появи сирості, плісняви, руйнування штукатурки та стін. У порушення правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, балансоутримувачем не проводяться необхідні роботи з ремонту будинку, не проводяться роботи з підготовки будинку до сезонної експлуатації та інші передбачені законодавством роботи.

Такими протиправними діями та бездіяльністю Чорноморська селищна рада призводить житлові будинки до аварійного стану, що представляє загрозу життю та здоров'ю мешканців. Оскільки позивачка проживає у сирому, погано опалюваному приміщенні з прямої вини Чорноморської селищної ради призвело до появи у неї хронічних захворювань органів дихання.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд:

- визнати дії та бездіяльність відповідача при невиконанні обов'язків з утримання належним чином житлових будинків протизаконними;

- визнати протиправними та скасувати рішення № 728 від 15.09.2015 року;

- зобов'язати Чорноморську селищну раду утримувати житловий фонд належним чином відповідно до чинного законодавства, провести роботи з підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період, а також терміново провести необхідні роботи з ремонту міжпанельних стиків та усунути протікання стін;

- привести тарифи на утримання будинків та прибудинкової території у відповідний з вимогами законодавства;

- стягнути з відповідача заподіяну незаконними рішеннями шкоду, яка складається з витрат на лікування у розмірі 3500 грн.;

- стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що полягає у моральних, душевних та фізичних стражданнях.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки рішення прийнято належними органом у межах наданих повноважень. Тарифи за рішенням сформовані відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». В даний час у Комінтернівському районному суді Одеської області розглядається позов ЖКГ Чорноморської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 14 179,75 грн. за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.04.2016 року. Вважає, що своїми діями Чорноморська селищна рада не могла завдати моральної шкоди позивачці, оскільки з позову не зрозуміло в чому полягає завдана шкода. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на звернення до суду не збігається з правом на задоволення позову, оскільки судовий розглядом порушеного права не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є мешканкою житлового будинку АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі Чорноморської селищної ради.

Управління зазначеним житловим будинком, надання житлово-комунальних послуг, а саме комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснюється ЖКГ Чорноморської селищної ради.

Рішенням № 728 від 15.09.2015 року та рішенням сесії від 2012 року Чорноморською селищною радою Комінтернівського району було затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1;АДРЕСА_2, АДРЕСА_3; АДРЕСА_4, АДРЕСА_5».

Відповідно до пп.2 п.«а» ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в т.ч. встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації.

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом (ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частинами 2,3 статті 31Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавці/ виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності» державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності» регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

З огляду на це суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що будь-яких доводів стосовно порушення відповідачем порядку прийняття оспорюваного рішення, встановленого нормами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», позивачем не зазначено.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Чорноморську селищну раду утримувати житловий фонд належним чином відповідно до чинного законодавства, проведення роботи з підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період, а також терміновим проведенням необхідних робіт з ремонту міжпанельних стиків та усунення протікання стін, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Одним з видів житлово-комунальних послуг, що перелічені у статті 13 Закону № 1875-IV, визначено послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.03 р. №76 на які посилається позивач, визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій.

Згідно п. 1.6. Правил повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг; порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показів засобів обліку; права та обов'язки споживачів, виконавців, виробників; оформлення претензій споживачів до виконавців; порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг визначаються згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчого комітету сільської ради належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Статтями 24, 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені обов'язки балансоутримувача та управителя майна. Так, балансоутримувач зобов'язаний, серед іншого, забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Управитель зобов'язаний, серед іншого, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; надавати необхідну інформацію споживачам та реєструвати звернення споживачів у встановленому законодавством порядку в разі виникнення аварій або тимчасового припинення виконання будь-якої послуги, передбаченої договором.

Таким чином, відповідач, діючи, як суб'єкт владних повноважень, наділений управлінською компетенцією визначати виконавця комунальних послуг для забезпечення належного утримання та експлуатації об'єктів житлово-комунального господарства.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що судовим рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2007 року, яке набрало чинності, відповідача фактично зобов'язано забезпечити належне та ефективну експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач стосовно вимог про визнання протиправними та скасування рішення № 728 від 15.09.2015 року, яким було затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території жодних обґрунтованих доводів та доказів, в чому саме полягає їх протиправність суду не надав, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду про їх незадоволення.

Стосовно заявлених вимог про стягнення з відповідача заподіяну незаконними рішеннями шкоду, яка складається з витрат на лікування у розмірі 3500 грн., колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не підтверджені будь якими доказами.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди колегія судів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001р. №5 передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Тобто, відшкодуванню шкоди в обов'язковому порядку передує встановлення судом незаконності рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб та наявність причинного зв'язку між неправомірними діями (бездіяльністю) і шкодою, за яку вимагається компенсація.

На підставі ч.1 ст.77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами.

Необхідними елементами такої відповідальності (незалежно від вини цих органів та осіб) є: шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Як встановлено судовим рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2007 року, що набрало законної сили, саме протиправна бездіяльність Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області - відсутність контролю за технічним станом, використанням та утриманням об'єкту нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, - призвела до заподіяння моральної шкоди позивачу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідною і достатньою грошовою компенсацію позивачу за завдану моральну шкоду буде стягнення з відповідача 3000 грн.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору і є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови з ухваленням нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року скасувати, ухвалити у справі №504/4338/15-а нову постанову, якою частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

Визнати протиправною бездіяльність Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області щодо виконання обов'язків з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 в належному технічному стані.

Зобов'язати Чорноморську селищну раду Лиманського району Одеської області привести житловий будинок АДРЕСА_1 в належний технічній стан.

Стягнути з Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 лютого 2017 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян