Справа № 802/1894/16-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2017 р. Справа № 802/1894/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича

суддів: Дмитришеної Руслани Миколаївни

Дончика Віталія Володимировича

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Михайла Володимировича

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідачів: Старостенка О.О., Андрущенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5

до: Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №3 Апарату Національної поліції України, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1, Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про: визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_5 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України, Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

За результатами проведеного атестування Центральною атестаційною комісією №3 Апарату Національної поліції України прийнято рішення, оформлене протоколом ОП № 15.00026139.0049809 від 25.08.2016 р., відповідно до якого вирішено запросити позивача на поліграф. За результатами проходження поліграфу було прийнято рішення, оформлене протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р., відповідно до якого позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

ОСОБА_5 не погоджуючись з висновком відповідача, оформленого протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р., подав скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1. Однак протокол засідання вказаної комісії позивач не отримав, з атестаційного листа дізнався, що відповідачем було відхилено розгляд його скарги.

Позивач вважає, що його протиправно було включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, протиправно було проведено атестування та відповідно прийняті рішення за результатами атестування є також протиправними та підлягають скасуванню, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення ОСОБА_5 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню; 2) визнати протиправними дії Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування ОСОБА_5, а саме: проведення тестування, направлення та проведення тестування на поліграфі, проведення співбесіди; 3) визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р.; 4) визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, оформлене протоколом від 04.11.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідачів (Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України) взяли участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та заперечили проти адміністративного позову ОСОБА_5 з підстав, наведених у поданих суду письмових запереченнях (том 1, а.с. 191-195; том 2, а.с. 92-98). Наполягають на тому, що атестування позивача було проведене на підставі, в порядку та в спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17.11.2015 р. № 1465. При цьому позивач на атестацію погодився, наказів про призначення атестування та визначення складу атестаційної комісії не оскаржував, добровільно взяв участь у співбесіді та тестуваннях, в тому числі з використанням поліграфу. Згідно з протоколом Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р. комісією прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Таке рішення обґрунтоване низьким рівнем знань та професійних якостей, низькими балами по тестуванню, а також результатами поліграфу. Водночас комісія вивчала та досліджувала усі передбачені Інструкцією документи та враховувала обов'язкові під час атестування поліцейських критерії. Таким чином, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та об'єктивним, а правових підстав для його скасування немає. Безпідставними представники відповідачів вважають також позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та дій Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування позивача. Так, включення позивача до списку працівників УЗЕ у Вінницькій області Департаменту, які підлягають атестуванню, здійснено на виконання наказу Голови Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с. При цьому окремий наказ не видавався. Водночас цей список лише містить перелік осіб, які підлягають атестуванню і не породжує певних правовідносин та не встановлює права і обов'язки для осіб, що вказані у списку. Крім того, позивач не конкретизує, які саме дії атестаційної комісії він вважає неправомірними. Просять суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідачі (Центральна атестаційна комісія №3 Апарату Національної поліції України, Центральна апеляційна атестаційна комісія №1) в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р., який набрав чинності з 07.11.2015 р., Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Вказаним законом визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Приписами ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою. Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з 01.08.1998 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, перебуваючи на посадах в різних підрозділах МВС України, що підтверджується послужним списком (том 1, а.с. 208-212).

У зв'язку з реформуванням міліції та створенням Національної поліції України, на підставі пунктів 9, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" наказом Голови Національної поліції України № 105 о/с від 07.11.2015 р. ОСОБА_5 як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, який мав спеціальне звання «підполковник міліції» призначено начальником відділу управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та присвоєно йому спеціальне звання «підполковник поліції» (том 2, а.с. 99).

20.11.2016 р. Головою Національної поліції України прийнято наказ за № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", відповідно до якого призначено атестування поліцейських апарату Національної поліції України та міжрегіональних територіальних управлінь, в тому числі Департаменту захисту економіки, центральною атестаційною комісією (пункт 1), створено центральну атестаційну комісію та затверджено її склад (пункт 2), а керівникам структурних підрозділів апарату Національної поліції України та міжрегіональних територіальних органів, в тому числі Департаменту захисту економіки, наказано скласти списки поліцейських Національної поліції України та міжрегіональних територіальних органів, які підлягають атестуванню, скласти атестаційні листи стосовно поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності (пункт 3) (том 1, а.с. 197).

На виконання вищезазначеного наказу начальником УЗЕ у Вінницькій області Департаменту полковником поліції Маклаковим С.О. складено список особового складу управління станом на 23.11.2015 р., які підлягають атестуванню, до якого під № 15 включено начальника відділу УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковника поліції ОСОБА_5 (том 2, а.с. 100).

Крім того, керівництвом УЗЕ у Вінницькій області Департаменту стосовно позивача складено атестаційний лист, розділи I та II якого затверджені 04.08.2016 р. безпосереднім та прямим керівниками ОСОБА_5 (том 1, а.с. 206).

За результатами проведеного тестування позивач набрав по загальним навичкам 35 балів з 60 можливих та по професійному тестуванню - 29 балів з 60 можливих. (том 1, а.с. 207).

З дослідженого судом протоколу Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р. видно, що комісією у складі п'яти осіб одноголосно (за - 5, проти - 0) прийнято рішення про те, що ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Відповідний запис також було внесено до розділу IV атестаційного листа.

Під час проведення співбесіди з ОСОБА_5 комісією були досліджені атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на позивача, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форми №1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та інформацію з відкритих джерел, що є у вільному доступі.

Згідно інформаційної довідки за результатами складання підсумкових заліків за 2014-2015 навчальний рік підполковником поліції ОСОБА_5, одержано такі оцінки: функціональна підготовка - 4 «добре»; вогнева підготовка - 4 «добре»; фізична підготовка - 3 «задовільно»; загально-профільна - 3 «задовільно»; загальна оцінка - 3 «задовільно».

Як встановив суд, за період служби в органах внутрішніх справ України та підрозділах Національної поліції ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 раз та заохочувався 12 раз. Станом на 04.08.2016 р. дисциплінарних стягнень не має.

Надалі Центральною атестаційною комісією № 3 Апарату Національної поліції України проведено процедуру атестування позивача, яка включала етапи тестування, співбесіди та проходження поліграфу.

Згідно з рішенням (висновком) комісії, оформленим протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р., позивача ОСОБА_5 визнано таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (том 1, а.с. 222).

Не погоджуючись з вказаним рішенням за результатами проведеного атестування, позивач звернувся із скаргою до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1.

Центральна апеляційна атестаційна комісія №1 відхилила скаргу поліцейського ОСОБА_5, посилаючись на наявність дисциплінарних стягнень, низький рівень теоретичних знань та професійних якостей, негативні результати поліграфу та низькі бали по професійній підготовці та відповідно прийняла рішення (висновок) ОП № 15.00038224.0049809 від 04.11.2016 р.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказам. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри визначає Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція).

Пунктом 3 розділу І Інструкції продубльовані підстави для атестування поліцейських, визначені у ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII, та передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, як статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію", так і пунктом 3 розділу І Інструкції визначено вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, який не може тлумачитись розширено.

Більше того, на думку суду, кожна із цих підстав є самостійною та фактично взаємовиключною, а тому у кожному випадку повинна застосовуватись окремо.

Натомість в наказі начальника Голови Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 р. "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", на виконання якого було проведене атестування позивача ОСОБА_5, взагалі відсутнє посилання на конкретну правову підставу для проведення атестування, визначену у ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" та в п. 3 розділу І Інструкції. Водночас посилання в наказі на відповідні норми в цілому суд вважає неправомірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому суд відхиляє доводи відповідачів про те, що вказаний наказ було прийнято з урахуванням положень ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VIII, оскільки цією нормою закону визначається мета атестування поліцейських, але не підстави для його проведення.

Також суд зауважує, що вищезазначене рішення керівника поліції про проведення атестування поліцейських не містить переліку осіб, які підлягають атестуванню, із зазначенням, в тому числі щодо позивача, чітких передумов (обставин), у зв'язку з виникненням яких вирішується питання про проведення атестації (чи для призначення певних осіб на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу, чи для вирішення питання про їх переміщення на нижчу посаду, або ж для звільнення конкретних поліцейських зі служби в поліції через службову невідповідність).

Водночас іншого наказу органу поліції, який би передбачав, що позивач ОСОБА_5 підлягає атестуванню з підстав, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", суду не надано.

Крім того, наявне у наказі Голови Національної поліції України № 105 о/с від 07.11.2015 р. посилання про прийняття ОСОБА_5 на службу в поліції "в порядку переатестування", на думку суду, не дає правових підстав для проведення атестування позивача, оскільки в силу вимог закону атестація не є обов'язковою умовою для прийняття особи на службу в поліції, в тому числі колишніх працівників міліції, а перелік підстав для проведення атестування поліцейських є вичерпним, про що вже зазначалось раніше.

Пояснення представників відповідачів (НПУ, Департаменту захисту економіки НПУ) про те, що позивач самостійно, з власної ініціативи зареєструвався в ЄЦВТМ та добровільно взяв участь в атестуванні, судом оцінюються критично з огляду на те, що чинним на сьогодні законодавством визначені конкретні підстави для проведення атестування поліцейських, які не передбачають можливості проходження атестації за власною ініціативою поліцейського.

Також суд враховує ту обставину, що атестування було призначене за наказом керівника органу поліції, а тому позивач ОСОБА_5, як підлегла посадова особа, не міг не виконати відповідного рішення.

До того ж, пунктом 3 наказу Голови Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 р. керівників міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, в тому числі керівника Департаменту захисту економіки, було зобов'язано забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій, що додатково свідчить про неможливість невиконання позивачем рішення керівництва про проведення атестування.

Посилання представників відповідачів (НПУ, Департаменту захисту економіки НПУ) на те, що правомірність проведеного стосовно позивача атестування не є предметом спору, оскільки позивач не оскаржив вищевказаного наказу і такий наказ на сьогодні є чинним, судом до уваги не беруться, оскільки, по-перше, позивача не було ознайомлено з цим наказом і, по-друге, за своїм змістом наказ безпосередньо не стосується позивача, оскільки не передбачає проведення атестування щодо нього з конкретних підстав, визначених законом.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 був звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на службу до Національної поліції (п. 64 "з") та прийнятий на посаду начальником відділу УЗЕ у Вінницькій області Департаменту згідно з наказом Голови Національної поліції України № 105 о/с від 07.11.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників", норми якого поширюються на відносини з атестування поліцейських, атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Таким чином, атестування позивача було проведене до закінчення річного строку його перебування на посаді в органах поліції, а отже і з цих мотивів суд не може погодитись із законністю атестації позивача з відповідними правовими наслідками.

Разом з тим, керуючись принципом офіційного з'ясування всіх обставин справи, закріпленим у ст.ст. 7, 11, 159 КАС України, суд вважає необхідним також надати по суті оцінку рішенню атестаційної комісії за результатами атестування позивача.

Так, пунктом 15 розділу ІV Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 розділу VI Інструкції №1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Висновки апеляційної атестаційної комісії заносяться до атестаційного листа, який підписують голова та секретар комісії, та протягом 5 робочих днів надсилаються для обов'язкового негайного виконання керівнику, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Отже, зі змісту вказаних пунктів Інструкції вбачається, що прийняття одного із зазначених у ньому рішень є дискреційними повноваженнями атестаційної комісії, які не можуть бути реалізовані іншими особами, в тому числі судом. Водночас у справі, що розглядається, позивач не просить суд прийняти рішення про визнання його таким, що відповідає займаній посаді. Натомість позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятих відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, рішень.

Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст. 2, 6, 17, 105, 162 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб'єктів владних повноважень, визначені у ч. 3 ст. 2 КАС України. Такими критеріями є, зокрема, обґрунтованість рішення суб'єкта владних повноважень, тобто необхідність прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, безсторонність (неупередженість), розсудливість, пропорційність.

Відтак атестаційна комісія, як суб'єкт владних повноважень в розумінні положень адміністративного судочинства, повинна, по-перше, належним чином вмотивувати своє рішення (висновок), і, по-друге, приймаючи його, має бути об'єктивною та дотримуватись необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Водночас суд, не втручаючись у дискреційні повноваження комісії, може контролювати таке рішення та надавати йому оцінку з точки зору відповідності зазначеним вище критеріям.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії".

При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" та інші).

З огляду на викладене суд зазначає, що в силу вимог пунктів 11, 12 розділу ІV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Це, зокрема, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформація з відкритих джерел.

Водночас до кола обставин, які атестаційна комісія повинна дослідити, входять передусім обставини, передбачені пунктом 16 розділу ІV Інструкції, а саме: 1) повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Також атестаційна комісія повинна дослідити, чи відповідає атестований вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді, та перевірити наявність (відсутність) обставин, що тягнуть за собою передбачені статтею 61 Закону обмеження, пов'язані зі службою в поліції. При цьому відсутність висновків атестаційної комісії щодо всіх із зазначених обставин є підставою для визнання рішення (висновку) атестаційної комісії необґрунтованим.

Як встановлено судом під час розгляду справи, 04.08.2016 р. заступником начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції Бусловим В.В. щодо ОСОБА_5 складено атестаційний лист, зі змісту якого видно, що позивач за час служби в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінним і дисциплінованим спеціалістом, досвідченим та ініціативним керівником. Має високий рівень кваліфікації, з повною відповідальністю виконує свої функціональні обов'язки, удосконалює свій інтелектуальний рівень. Координує та вміло організовує поточне і перспективне планування роботи відділу. Вимогливий до себе та підлеглих. Постійно здійснює контроль результатів роботи працівників за якістю, об'єктивністю, суворо дотримується законності, вимагає цього від підлеглих та сприяє підвищенню їх професійної майстерності. Здатний швидко оцінювати ситуацію, приймає правильні управлінські рішення. Не допускає розголошення таємниці. Протягом 2015 року очолюваним відділом задокументовано 48 кримінальних правопорушень, з яких кваліфікованих 34, в тому числі 19 тяжких та особливо тяжких, у сфері службової діяльності - 6 правопорушень. Оголошено про підозру 25 особам. До суду направлено 18 кримінальних проваджень. Сума завданих збитків становить понад 6,5 млн. грн. Сума відшкодованих збитків - понад 5 млн. грн. Протягом 2016 року співробітниками відділу викрито та задокументовано 30 кримінальних правопорушень, з яких кваліфікованих - 26, тяжких та особливо тяжких - 3, у сфері службової діяльності - 14. Відкрито 5 кримінальних проваджень з ознаками кримінальної корупції. ОСОБА_5 за характером врівноважений, цілеспрямований, справедливий. У спілкуванні з громадянами та співробітниками ввічливий, тактовний, уважний. Користується авторитетом та повагою серед підлеглих. Цінує сімейні цінності (том 2, а.с. 20).

За висновком прямого керівника ОСОБА_5 займаній посаді відповідає. Такий висновок погоджений т.в.о начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції Федоровичем О.П.

Відповідно до довідки від 05.11.2015 р. за результатами перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", визначені цим законом заборони на позивача не поширюються, відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік відповідають податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_5, а вартість такого майна (майнових прав) відповідає податковій інформації про її доходи, отримані із законних джерел (том 2, а.с. 29).

Разом з тим, змістовний аналіз протоколів засідання Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р. та Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 ОП № 15.00038224.0049809 від 04.11.2016 р., дають суду підстави для висновку про те, що вищевказана інформація у своїй сукупності не була врахована комісією.

Так, рішення атестаційної комісії переважно обґрунтовується низьким рівнем знань позивача та низькими балами по тестуванню, негативними результатами проходження поліграфа, відсутністю мотивації, що, на думку відповідачів, свідчить про службову невідповідність ОСОБА_5 займаній посаді.

Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що згідно з п. 10 розділу ІV Інструкції для визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази, та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

З матеріалів справи слідує, що за результатами проведеного тестування за тестом на загальні навички позивач отримав 35, а за професійним тестуванням - 29 балів. Отже, позивач отримав необхідну мінімальну кількість балів.

Водночас, беручи до уваги те, що згідно з п. 16 розділу IV Інструкції результати тестування є лише одним з восьми критеріїв, які враховуються атестаційною комісією при прийнятті рішень стосовно поліцейського, на переконання суду, такі результати не можуть мати визначального значення та повинні оцінюватись атестаційною комісією разом з іншими матеріалами, поданими до атестування, та на рівні з ними, без надання переваг одному критерію над іншими.

До того ж, висновок атестаційної комісії щодо незадовільного рівня знань та професійних якостей позивача прямо суперечить характеристиці, яка наведена в атестаційному листі та надана безпосереднім і прямим керівниками позивача - підполковниками поліції Бусловим В.В. та Федоровичем О.П. При цьому комісією така характеристика і зазначені у ній відомості належним чином (з наведенням відповідних мотивів) спростовані не були.

Висновки атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді також обґрунтовуються результатами поліграфу. Однак, у протоколі ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р. не зазначено про які саме отримані відомості за результатами тестування позивача на поліграфі йде мова.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 50 Закону України "Про Національну поліцію" громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Інших випадків проведення тестування з використанням поліграфу цим законом не передбачено.

Відтак, зважаючи на те, що Інструкція № 1465 є підзаконним нормативно-правовим актом та була розроблена і затверджена Міністерством внутрішніх справ України саме на виконання вимог Закону України "Про Національну поліцію", суд погоджується з доводами представника позивача в тій частині, що результати тестування на поліграфі безпідставно враховані атестаційною комісією стосовно позивача, оскільки він вже прийнятий на службу в поліції та щодо нього не вирішувалось питання про призначення на вищу посаду.

Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідно до п. 1 розділу І Інструкції метою атестування поліцейських є оцінка їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Отже, при атестуванні поліцейського повинні повно і всебічно враховуватись усі його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівні, а також можливість перебування поліцейського на службі в поліції.

Водночас рішення атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді, з урахуванням істотних негативних наслідків від такого рішення для особи у виді звільнення з публічної служби, має обов'язково відповідати вимогам щодо обґрунтованості та прийматись з урахуванням всіх критеріїв, визначених пунктом 16 розділу IV Інструкції.

Натомість встановлені судом обставини справи і досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності дають підстави для висновку про те, що рішення Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р., про невідповідність позивача ОСОБА_5 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність та рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 ОП № 15.00038224.0049809 від 04.11.2016 р. не можуть вважатись обґрунтованими, були прийняті без врахування усіх матеріалів атестації та з наданням невмотивованої переваги одним документам над іншими, без дотримання вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції № 1465.

З огляду на викладене оскаржувані рішення атестаційних комісій визнаються судом протиправним і такими, що підлягають скасуванню. Тому в цій частині позовних вимог адміністративний позов належить задовольнити.

Разом з тим, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення інших заявлених позивачем вимог, а саме вимог про визнання протиправними дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та дій Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування позивача.

Оскільки в рамках розгляду цієї адміністративної справи судом надається оцінка правомірності проведеного щодо позивача атестування та прийнятому за його результатами рішенню атестаційної комісії, на переконання суду, вищевказані дії відповідачів не мають самостійного правового значення та не порушують законних прав та інтересів позивача враховуючи те, що атестування позивача на сьогодні є доконаним фактом, який породив окреме рішення суб'єкта владних повноважень, що може бути предметом публічно-правового спору в адміністративному суді.

Відтак суд доходить висновку, що захист порушених прав та інтересів позивача буде вважатися повним та ефективним у разі визнання протиправним такого рішення за наслідками судового розгляду справи та відповідно визнання протиправним рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України).

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши усі обставини справи, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України, оформленого протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016 р., про невідповідність позивача ОСОБА_5 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність та рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 ОП № 15.00038224.0049809 від 04.11.2016 р. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, на користь позивача необхідно стягнути частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у цій справі, а саме 1102 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України, яка є юридичною особою та отримує з державного бюджету необхідні асигнування. При цьому судом також враховується те, що у задоволенні позовних вимог до Департаменту захисту економіки Національної поліції України відмовлено, а виконання судового рішення про стягнення судових витрат з Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України та Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 буде неможливим, зважаючи на їхній правовий статус.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 3 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037932.0049809 від 13.10.2016, про невідповідність ОСОБА_5 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1, оформлене протоколом ОП № 15.00038224.0049809 від 04.11.2016, про відхилення скарги.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн. одна тисяча сто дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Вергелес Андрій Валерійович

Судді Дмитришена Руслана Миколаївна

Дончик Віталій Володимирович