Справа № 806/2803/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м.Житомир справа № 806/2803/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: позивача, представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Добровольського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Голови правління гаражного кооперативу "Світанок" Добровольського А.С. про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати достовірну публічну інформацію на запит від 14.11.2016 та 05.12.2016,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить визнати дії (бездіяльність) Голови правління гаражного кооперативу "Світанок" Добровольського А.С. неправомірними в частині надання недостовірної (неповної) публічної інформації на запити від 14.11.2016 та 05.12.2016; зобов'язати відповідача надати достовірну (повну) публічну інформацію на запити від 14.11.2016 та 05.12.2016. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що відповідач як розпорядник публічної інформації під час розгляду його публічних запитів діяв неправомірно, надав недостовірну (неповну) інформацію, приховав неправомірну діяльність та не виконує вимоги Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи наведені у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, з мотивів викладених у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивач, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з таких підстав.

Установлено, що 14 листопада 2016 року ОСОБА_3 направлено до Директора гаражного кооперативу "Світанок" інформаційні запити, в яких він просив надати наступну інформацію:

- хто був власником земельних ділянок під гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 до 2007 року;

- кому надані земельні ділянки під гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та в яких роках;

- на чиє ім'я (ПІБ) сплачено вступні внески до гаражного кооперативу "Світанок";

- хто сплачує членські внески на теперішній час до гаражного кооперативу "Світанок";

- хто є власником (власниками) гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з 2007 по теперішній час.

На запит від 14.11.16 Головою правління гаражного кооперативу "Світанок" Добровольським А.С. листом від 21.11.16 повідомлено, що 05.11.2016 за вих. № 20 на аналогічний запит йому вже надавалась відповідь.

05 грудня 2016 року позивачем до відповідача направлено інформаційний запит (вдруге). У цьому запиті ОСОБА_3 просив надати йому інформацію:

- хто був власником земельної ділянки під гараж № НОМЕР_1 до 2007 року;

- кому надана земельна ділянка під гараж за № НОМЕР_1 та в якому році;

- на чиє ім'я (ПІБ) сплачено вступні внески до гаражного кооперативу "Світанок";

- хто сплачує членські внески на теперішній час до гаражного кооперативу "Світанок";

- хто є власником гаражу № НОМЕР_1 з 2007 по теперішній час.

Одночасно 05.12.16 ОСОБА_3 направлено до голови правління гаражного кооперативу "Світанок" інформаційний запит щодо надання інформації:

- коли та ким з працівників гаражного кооперативу "Світанок" перереєстровано гараж за № НОМЕР_1 з гр. ОСОБА_4 на гр. ОСОБА_5;

- коли та ким з працівників гаражного кооперативу видана розрахункова книжка гр. ОСОБА_5 за № НОМЕР_1;

- коли та ким з працівників гаражного кооперативу гр. ОСОБА_5 видана картка обліку членів гаражного кооперативу "Світанок" на гараж № НОМЕР_1.

На інформаційні запити від 05.12.2016 гаражним кооперативом "Світанок" надано відповідь у листі за № 31 від 08.12.2016 про те, що дати відповідь на питання позивача неможливо, у зв'язку із відсутністю документів, які не були передані при призначені на посаду голови правління і звільнення попереднього голови кооперативу.

Вважаючи, що відповідач надає недостовірну публічну інформацію на запити та посилаючись на невиконання ним саме вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Частиною першою статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон) установлено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Публічна інформація, згідно зі ч. 1 ст. 1 Закону, - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (ч. 1 ст. 6 Закону).

Відповідно до статті 12 Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першою статті 13 Закону закріплено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Водночас у частині другій цієї ж статті Закону визначено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, зокрема: уся інформація, що перебуває у володінні суб'єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб'єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим; інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг; інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація).

При цьому визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Разом з цим, визначене поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону N 2939-VI. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону N 2939-VI).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що Голова правління гаражного кооперативу "Світанок" Добровольський А.С. не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки за своїм статусом та колом повноважень не підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у статті 13 Закону.

Отож, інформаційні запити від 14 листопада та 05 грудня 2016 року та, відповідно, позов про неправомірні дії (бездіяльність) в частині недостовірної (неповної) публічної інформації по запитам від 14.11.15 та 05.12.16 ОСОБА_3 направлено та пред'явлено до неналежного розпорядника та відповідача - Голови правління гаражного кооперативу "Світанок" Добровольського А.С..

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про кооперацію" від 10.07.2003 № 1087-IV, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об'єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об'єднання.

Згідно зі статті 7 згаданого Закону, кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників.

Отже, гаражний кооператив "Світанок" не є державним органом, не фінансується з державного, місцевих бюджетів, не виконує делеговані повноваження, тому не володіє публічною інформацією.

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про кооперацію" від 10.07.2003 № 1087-IV, земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність.

При цьому розпорядниками інформації про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, які перебувають у оренді чи власності кооперативу є спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади з питань земельних відносин та його територіальні органи, а не відповідач.

За таких обставин, коли відповідач не є розпорядником запитуваної позивачем інформації в силу приписів статті 13 Закону, то підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні.

Подібного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалах від 21 липня та 08 грудня 2016 року в справах № 820/7948/15 та № 806/1924/16 відповідно.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 06 лютого 2017 р.