Справа № 819/1622/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1622/16

02 лютого 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Давида О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №103704-13 від 09 червня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником 1/4 частки у праві спільної сумісної власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якого становить 94,5 квадратних метрів, його частка пропорційно відповідає 23,625 квадратним метрам у загальній площі об'єкту. 09.06.2016 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області було прийнято податкове повідомлення - рішення №103704-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у розмірі 298,41 грн.

Позивач не погоджується з вищезгаданим податковим повідомленням - рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відповідачем неправомірно встановлено факт наявності об'єкта оподаткування, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях наданих суду, та пояснив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, об'єкт житлової нерухомості - квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якого становить 94,5 квадратних метрів, належить на праві спільної сумісної власності 4 фізичним особам, в тому числі і позивачу, при цьому частка для всіх власників визначена як 1/1, таким чином, податкове повідомлення - рішення №103704-13 від 09 червня 2016 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 298,41 грн. винесене правомірно.

Враховуючи викладене просив суд в задоволенні позову - відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити враховуючи наступне:

Об'єкт житлової нерухомості - трикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 94,5 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності 4 фізичним особам, в тому числі і позивачу ОСОБА_1, при цьому частка позивача визначена як 1/1, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями документів, зокрема, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2007 року серії НОМЕР_1; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2007 року № 13560181, листа Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 01.09.2016 року № 30798/7/19-18-13-05 "Про надання інформації" . Поділ квартири в натурі не здійснювався.

Враховуючи наявність у ОСОБА_1 у 2015 році об'єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (квартира, загальна площа якої перевищує 70 кв.м.) Тернопільською ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" від 09.06.2016 року №103704-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік в розмірі 298,41 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням - рішенням ОСОБА_1 подав первинну скаргу до Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області від 21.10.2016 р. №377/6/19-00-10-01-06/9669 про результати розгляду первинної скарги, залишено без змін податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільські області від 09.06.2016 р. №103704-13.

В подальшому позивач оскаржив вищезгадані рішення до Державної фіскальної служби України, яка своїм рішенням від 10.11.2016 р. за №11901/7/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду повторної скарги - залишила без змін податкове повідомлення - рішення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 09.06.2016 року №103704-13 та рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 21.10.2016 р. №377/6/19-00-10-01-06/9669, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Позивач не погодившись з вказаними рішеннями та висновками податкового органу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи вище викладене та дослідивши обставини справи суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до ст.355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відносини, пов'язані із податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, регулюються статтею 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.266.1. ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом "б" п.п. 266.1.2. п.266.1 ст.266 ПК України передбачено особливості визначення платників податку в разі перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, а саме зазначено: якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Згідно п.п.266.3.1 та п.п. 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У відповідності з приписами п.п.266.4.1. п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Згідно п.п.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на: об'єкт/об'єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об'єкта/об'єктів перевищує п'ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої рішенням органів місцевого самоврядування; об'єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, рішенням Тернопільської міської ради від 27.01.2015 року № 6/55/13 "Про внесення змін до рішення від 5.01.2011 року № 6/4/3 "Про місцеві податки і збори" встановлено механізм справляння, розміри, порядок обчислення та сплати до міського бюджету податку на майно, в тому числі податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п.2.2.1 п.2.2. вказаного рішення для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, ставка складає 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування. Рішенням також надано пільги зі сплати податку, зокрема, встановлено межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування для квартири/квартир незалежно від їх кількості - 70 кв.м.

Відповідно до п.п.266.7.1. п.266.7 ст.266 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема, за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об'єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Податковим повідомленням - рішенням від 09.06.2016 року №103704-13 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 298,41 грн., щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 94,5 кв.м., яка згідно даних інформаційної системи "Податковий блок" належить позивачу на праві спільної сумісної власності без зазначення розміру частки у праві спільної власності.

У відповідності до вищевказаних приписів п.п.266.7.1. п.266.7 ст.266 ПК України Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області здійснено нарахування податку на нерухоме майно за 2015 рік, виходячи із загальної площі об'єкта нерухомості, ставки податку та граничної межі, на яку зменшується база оподаткування, встановленої рішенням Тернопільської міської ради від 05.01.2011 року № 6/4/3 (із змінами внесеними рішенням Тернопільської міської ради від 27.01.2015 року № 6/55/13), (94, 5 кв.м. - 70 кв.м.)*1218 грн.*1%= 298,41 грн.

Крім того, згідно п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Однак правом, визначеним п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платник не скористався.

Суд також звертає увагу на те, що фізичні особи - співвласники житлової нерухомості, яка перебуває у їх спільній сумісній власності, але не поділена в натурі, можуть повідомити контролюючий орган про визначеного за їх згодою платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звернувшись з письмовою заявою за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власників житлової нерухомості.

Однак, співвласники квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 94,5 кв.м не надали такої інформації Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, згідно з яким вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 71 КАС України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.06.2016 року №103704-13, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 298,41 грн., прийняте Тернопільською ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області в межах повноважень та на підставі приписів чинного законодавства, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2017р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.