Справа № 821/1280/16
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1280/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач не перебував у договірних відносинах з ТОВ "КЕЙ- КОЛЕКТ" та не мав заборгованості перед даним підприємством, тому вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.10.2015 р. № .

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Херсонська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 18.08.2015 р. по 25.08.2015 р. ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2) з питання отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованої кредитором за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт від 27 серпня 2015 року № 390/21-03-17-03/НОМЕР_2.

Як вбачається з вищевказаного акту, у ході перевірки встановлено порушення Податкового кодексу України, а саме, платником податку не включена до загального річного оподаткуванню доходу і не задекларована сума податку у вигляді додаткового блага у розмірі 1140652,38 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 191335,70 грн.; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік платником податків - фізичною особою ДПІ у м. Херсон ГУ ДФС у Херсонській області не надано у встановлений законодавством термін.

До таких висновків перевіряюча особа дійшла в результаті дослідження листа - повідомлення платнику податків ОСОБА_1 03.04.2014 р. № 791/П/21-03-17-03-15, лист ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" від 12.11.2013 р. № 075/12189 про анулювання заборгованості платнику податків ОСОБА_1, висновку відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб від 25.06.2015 р. № 2621/21-03-17-05-11, податковий розрахунок форми № 1 ДФ за 2012 р.

Згідно листа ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" від 12.11.2013 р. № 075/12189, ОСОБА_1 отримав дохід у 2012 році з ознакою доходу 126 (дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо) без утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

В ході перевірки встановлено, що сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням у розмірі 1140652,38 грн. платником податку не відображена у рядку 01.07. декларації, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.

За наслідками перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 13.10.2015 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 239339,63 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 191335,710 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 48003,93 грн.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абзацом д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що під час перевірки та складання акта перевірки взагалі не досліджувалося питання про розмір складових боргу - заборгованості зі сплати кредиту, відсотків, пені або штрафу, такі відомості взагалі відсутні у акті перевірки, а тому податковим органом не доведено, що позивач отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Таким чином визначальним для вирішення питання правомірності оскаржуваного повідомлення-рішення є встановлення бази оподаткування, а саме суми отриманого позивачем додаткового блага у вигляді прощеного банком боргу.

З огляду на викладене, з наявних в матеріалах справи документів не можливо встановити відомості про розмір коштів, які сплатив позивач банку з урахуванням таких складових як тіло кредиту, відсотки, пеня та штрафні санкції, а тому на думку судової колегії податковим органом не доведено, що позивач отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Згідно з пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно з нормами ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Анульована (прощена) позивачу банком пеня та проценти, нараховані протягом певного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо, оскільки в розумінні ст. 164 ПК України до поняття додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) відноситься сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором. А від так, відповідач помилково відносить до додаткових благ і прощені банком позичальнику пеню та проценти за користування коштами за кредитним договором. Суд звертає увагу, що в даному випадку законодавець має на увазі оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, яке повинно бути реальним, тобто, таким, яке можливо використати при реалізації прав, свобод та обов'язків.

Крім того, як вже зазначалося вище, відповідно до п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Прощені позивачу пеня та відсотки не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то проценти, неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення процентів, нарахованих за користування кредитом та пені (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного, вбачається, що проценти, нараховані за користування кредитом та пеня (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків, який виступає боржником у даних правовідносинах, в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Враховуючи зазначене, оскільки відповідачем, як органом владних повноважень не доведено, що ОСОБА_1 було отримано оподатковуваний дохід в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, не визначено з яких складових ця сума складається, при цьому акт перевірки від 27.08.2015 року №390/21-03-17-03/НОМЕР_2 не містить даних які б свідчили про те, що сума боргу платника податку анульована кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення позовної давності, колегія суддів вважає, що висновки акту перевірки необґрунтовані, а спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик