Справа № 826/22950/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2017 р. м. Київ К/800/15347/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Кравцова О.В.

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_4,

представників

відповідача - 1- Литвинова С.І.,

відповідача - 3 - Дячука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуОСОБА_4
на постановуОкружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року
у справі№826/22950/15
за позовомОСОБА_4
до1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича 3) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

1) визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо обмеження (блокування) виплати коштів ОСОБА_4 з його поточних рахунків і АТ «Дельта Банк» в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які пов'язані, зокрема, з:

- перевіркою договорів банківського рахунку ОСОБА_4 в АТ «Дельта Банк» на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

- обробкою (використанням) персональних даних ОСОБА_4, всупереч пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист персональних даних»,

- внесенням інформації, що введена в базу даних АТ «Дельта Банк» про ОСОБА_4 відповідно до укладених з АТ «Дельта Банк» договорів банківського рахунку, до невизначеного законодавством списку осіб, кошти яких заблоковано,

- початком виплат вкладникам, в тому числі ОСОБА_4, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 11 червня 2015 року, всупереч абзацу 10 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

- зупиненням виплат вкладникам, в тому числі ОСОБА_4, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 15 вересня 2015 року, всупереч пункту 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

- невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року, яке набрало законної сили 17 жовтня 2015 року, всупереч пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України;

2) стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальну та моральну шкоду у розмірі 187404Є,34 грн., заподіяну Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадировим Владиславом Володимировичем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у період з 03 травня 2015 року по 03 жовтня 2015 року, пов'язану з протиправним позбавленням права власності ОСОБА_4, на грошові кошти, що знаходились на банківських рахунках в АТ «Дельта Банк» шляхом протиправних дій.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Відповідачі заперечення на касаційну скаргу не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2016 року, по справі № 826/12320/15 частково задоволено позов ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В., АТ «Ощадбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити дії. Судовим рішенням визнано протиправними дії щодо не включення інформації про позивача до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду та зобов'язано включити ОСОБА_4 до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду, а також зобов'язано Уповноважену особу Фонду передати інформацію про зміни до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики, Фонду з метою забезпечення виплати ОСОБА_4 коштів, що знаходяться на рахунках у Банку.

На виконання вищезазначеного рішення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадировим В.В. прийнято наказ від 22 вересня 2015 року № 831 «Про зняття тимчасового обмеження здійснення виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників ПАТ «Дельта Банк». У зв'язку з цим, з трьох рахунків ОСОБА_4 знятті обмеження щодо виплати гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами.

За результатами встановлення зазначених обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що обставини, на які посилається позивач вже фактично були предметом розгляду вищезазначеної справи, а порушенні права ОСОБА_4 у даних правовідносинах захищені в судовому порядку та в повному обсязі відновленні.

Викладене стало підставою для постановлення рішення про відмову в задоволенні позову.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, обґрунтування позовних вимог є виключним правом позивача, а тому може бути реалізовано саме позивачем, а вихід за їх межі можливий виключено з метою захисту прав, на відновлення яких подано відповідний позов.

Розглядуючи справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про те, що спір між позивачем та відповідачами виник внаслідок порушення прав позивача через невключення інформації про останнього до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, через неотримання позивачем таких коштів.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим.

Як зазначено в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог, предметом оскарження в суді є дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо:

- перевірки договорів банківського рахунку ОСОБА_4 в АТ «Дельта Банк» на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

- обробки (використання) персональних даних ОСОБА_4,

- внесення інформації про ОСОБА_4 до списку осіб, кошти яких заблоковано,

- початку виплати вкладникам, в тому числі ОСОБА_4, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 11 червня 2015 року,

- зупинення виплат вкладникам, в тому числі ОСОБА_4, грошових коштів в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 15 вересня 2015 року,

- невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року, яке набрало законної сили 17 жовтня 2015 року.

Будь-якої правової оцінки названим діям відповідачів, так само як і рішенням про початок виплати вкладникам АТ «Дельта Банк» грошових коштів в межах гарантованої суми з 11 червня 2015 року та про зупинення відповідних виплат з 15 вересня 2015 року, суди не надали.

Також судами не надана правова оцінка вимогам позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої діями відповідачів, які оскаржені ОСОБА_4 до суду.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2016 року відсутнє будь-яке обґрунтування залучення до участі у справі як другого відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. Не наведено правового обґрунтування такого залучення і в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду.

Крім того, поза увагою судів залишилась та обставина, що листом від 20 жовтня 2015 року №288/04-21/1 ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомив ОСОБА_4 про те, що в реєстрах, які надійшли від АТ «Дельта Банк», прізвище, ім'я, по-батькові позивача відсутні (т.1 а.с. 127).

Оскільки зазначені обставини залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, тому Вищий адміністративний суд України не має можливості перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

01 лютого 2017 року у судовому засіданні представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано належним чином завірені копії додаткових документів, а саме інформація про вкладника, загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду (станом на 07 жовтня 2015 року).

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги надані додаткові документи та викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі. В разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, без дослідження і з'ясування наведених вище обставин всі постановлені у цій справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими і визнати правильними чи хибними правові висновки оскарженого рішення.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направити їх на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі №826/22950/15 - скасувати.

Справу №826/22950/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та перегляду не підлягає.

Судді