Справа № 826/7798/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2017 р. м. Київ К/800/54536/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральна поліклініка Міністерства внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування рішення та державного акту, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), за участю третьої особи - Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України (далі - третя особа, ЦП МВС України), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 15 липня 2010 року № 1297/4735 «Про надання Центральній поліклініці Міністерства внутрішніх справ України земельної ділянки для експлуатації та обслуговування Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України на вул. Пилипа Орлика, 12 у Печерському районі м. Києва» та державного акту про право постійного користування земельною ділянкою, виданий на підставі цього рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Центральною поліклінікою Міністерства внутрішніх справ України надіслано письмові пояснення на касаційну скаргу, в яких просила скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні, передбаченого статтею 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення Київської міської ради V сесії VI скликання від 15 липня 2010 року № 1297/4735 «Про надання Центральній поліклініці Міністерства внутрішніх справ України земельної ділянки для експлуатації та обслуговування Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України на вул. Пилипа Орлика, 12 у Печерському районі м. Києва».

Отже, предметом позову фактично є визнання неправомірним та скасування рішення міської ради, яким затверджено проект землеустрою та передання в користування земельної ділянки.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи та вирішуючи справу, виходили з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із даним висновком не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Прийняте спірне рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 9 грудня 2014 року.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин щодо захисту права цивільного, їх суб'єктний склад та норми статті 15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною четвертою статті 220-1 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді