Справа № 826/9485/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Київ № 826/9485/14

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі № 826/9485/14 за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про стягнення податкового боргу у розмірі 3 497 635,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся відповідач Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» з заявою про перегляд Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі №826/9485/14 за нововиявленими обставинами, в якій просив з урахуванням уточнюючої заяви:

- скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі № 826/9485/14 у повному обсязі.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, зазначив що 14 серпня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва винесена постанова у справі № 826/9485/14 за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про стягнення податкового боргу у розмірі 3 497 635,51 грн., якою позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ПАТ «Київський річковий порт» податковий борг в розмірі 3 497 635,51 грн., в тому числі: з податку на землю в сумі 2 251 004,51 грн. (податкова декларація на 2013 рік № , податкова декларація за 2014 рік №) за період листопад - грудень 2013 року та з січня по червень 2014 року; з податку на додану вартість в сумі 1 246 631, 00 грн.

Також, у заяві Відповідач зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, Позивачем ПАТ «Київський річковий порт» було винесено першу податкову вимогу від 12.01.2010 р. № 1/8 на суму 409 313, 90 гри., та другу податкову вимогу від 03.03.2010 р. №2/615 на суму 1 340 171,35 грн. (далі - податкові вимоги).

Законом, який регулював процедуру винесення податкових вимог станом на 12.01.2010 та 03.03.2010, був Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який втратив чинність 01.01.2011, в зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України.

Позивач в своїй позовній заяві про стягнення податкового боргу зазначає наступне: «Так, відповідно до п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону №2181, Відповідачу винесено першу податкову вимогу від 12.01.10 № 1/8 на суму 409 313, 90 грн., та другу податкову вимогу від 03.03.10 № 2/615 на суму 1 340 171, 35 грн., які згідно довідок пошти направлені та отримані Відповідачем.»

Позовна заява була подана Позивачем 06.12.2013 року, тобто, як вказує Відповідач, в період, коли Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» вже втратив чинність, а тому, на думку Відповідача, посилання Позивача на цей Закон є безпідставним.

Відповідно до порядку надіслання податкових вимог, що визначений Податковим кодексом України, жодної податкової вимоги Відповідачу пред'явлено не було, тому Відповідач вважає, що Позивач не мав права звертатись до суду з відповідною позовною заявою, оскільки останнім не було дотримано процедури стягнення податкового боргу, що спричинило порушення норм законодавства України.

Також, Відповідач зазначає, що 28.12.2015 року останнім Позивачу було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), підставою для подання цієї уточнюючої декларації з плати за землю, реєстраційний номер документу , до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, стали нововиявлені обставини:

На ПАТ «Київпорт» в червні 2015 року було змінено склад правління та Наглядової ради підприємства. Першою та основною задачею було проведення інвентаризації наявних матеріальних та нематеріальних активів, в зв'язку з чим було встановлено наступні факти:

Договором купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстроване в реєстрі за №1072 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «Б.А.А.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед» (B.A.S.S. FURNITURE AND EQUPMENT LIMITED), за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежилі будівлі: літ. «Е» - площею 12,8 кв. м., літ. «Ж» - площею 13,8 кв. м., літера «З» - площею 13,7 кв. м. що знаходяться на бетонній площадці автодороги і вантажні майданчики (бетонні плити), загальною площею 10 232,0 кв. м. (далі - Об'єкт продажу), які розташовані по вулиці Електриків, 23-6 у місті Києві. Відчуження вказаного нерухомого майна відбулося та право власності зареєстроване за Покупцем.

Договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстроване в реєстрі за №1040 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «ДіаМарк Венчепес Корп» (DiaMark Ventures Corp), за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежилі приміщення: гаражні бокси під №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10; загальною площею 217 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Верхній Вал, 70. Вказане нерухоме майно розташовується на земельній ділянці з інвентарним номером : 85:329:001 загальною площею 1 461кв.м. Перехід права власності на нерухоме майно відбувся в день укладення договору.

Договором купівлі-продажу від 15 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. та зареєстроване в реєстрі за № 42 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «КардВілль Альянс Корп», за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежитловий будинок: павільйон Спаський (літ А), загальною площею 106,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька буд 8. Вказане нерухоме майно розташовується на земельній ділянці з інвентарним номером : 85:329:019, загальною площею 972,82 кв.м. Відчуження вказаного нерухомого майна відбулося та право власності зареєстроване за Покупцем в день укладення Договору.

Також, у заяві зазначено, що підприємство перестало бути користувачем земельної ділянки та у відповідності до норм чинного законодавства ПАТ «Київпорт» зобов`язаний був повідомити про вказані обставини і Департамент земельних ресурсів КМДА і податкову інспекцію, з метою приведення у відповідність розміру задекларованого податку за землю. Всупереч нормам Земельного та Податкового кодексів колишнє керівництво ПАТ «Київпорт» не лише не вчинило дій, щодо повідомлення офіційних державних органів, а навіть в поданих деклараціях з податку за землю за 2014 та 2015 роки. декларував (тобто безпідставно поставив собі в зобов'язання) земельні ділянки, нерухоме майно на яких має іншого власника та вибуло з користування ПАТ «Київпорт».

ПАТ «Київпорт» списано з балансу основні засоби (гідроспоруди), які належать державі та не підлягають приватизації на виконання спільного наказу Фонду державного майна України та Мінтрансзв'язку №1211/614 від 19.07.2007 «Про передачу державного майна»; спільного наказу Фонду державного майна України та Мінтрансзв`язку від 19.09.2007 року №1514/827 «Про внесення змін до спільного наказу ФДМУ та Мінтрансу від 19.07.2007 року №1211/614»; наказу Мінтрансзв'язку від 17.08.2007 року №721 «Про впорядкування управління державним майном»; наказу Мінтрансзв'язку від 19.09.2007 року №830 «Про продовження роботи комісії»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року №306-р «Про передачу державного майна» (реєстраційний номер Мінтрансзв`язку від 25.05.2007 року №374/0/16-07).

Підприємство користується земельними ділянками загальною площею 145,15 га на підставі правовстановлюючого документу - Державного акту на право користування землею №51 від 25.04.1963 року, виданого Виконавчим комітетом Київської районної міської Ради депутатів трудящих.

Крім того, як зазначено у заяві, Рішенням Київської міської ради 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» у складі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, яке вступило в дію з 01 липня 2015 року введено в дію нову нормативно-грошову оцінку землі. Відповідно до вимог чинного законодавства власник чи користувач земельної ділянки зобов'язаний звернутися до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради з метою отримання довідки про нову нормативно-грошову оцінку земель, що перебувають у його власності чи користуванні.

13.10.2015 року ПАТ «Київпорт» звернулось до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому зазначило про вищевказані факти і про те, що ПАТ «Київпорт» вчиняється ряд дій, направлених на подання уточнюючих декларацій з плати за землю.

Просив суд задовольнити вимоги, викладені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі.

Під час розгляду справи представник Відповідача вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені заяві про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Представник позивача під час розгляду справи вимоги не визнав в повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти заяви.

В судовому засіданні за згодою представника відповідача, представника позивача ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, представника позивача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

У відповідності до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 2 ст. 248 КАС України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи; обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Київський річковий порт» перебуває на обліку у ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та відповідно до вимог п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) несе обов'язок по сплаті належних сум податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 04 серпня 2014 року податкова заборгованість ПАТ «Київський річковий порт» становить загальну суму 3 497 635,51 грн., з них: з податку на землю - 2 251 004,51 грн. та зі сплати податку на додану вартість - 1 246 631,00 грн.

Податковий борг зі сплати податку на землю виник у зв'язку з несплатою самостійно визначеного платником зобов'язання у декларації на 2013 рік № за листопад 2013 року в сумі 269 976,14 грн. та за грудень 2013 року - 269 975,83 грн., а також у декларації за 2014 рік № з визначенням щомісячної суми до сплати в розмірі 269 976,12 грн. за період з січня по червень 2014 року на загальну суму 1 619 856,72 грн.

Крім того, платником податків було подано уточнюючі декларації з визначенням суми податкового зобов'язання щомісяця в розмірі 1 311,62 грн. Вказана самостійно узгоджена сума податкового зобов'язання відповідачем не сплачена за період з листопада по грудень 2013р. включно та складає 2 623,24 грн.

Відповідачем також було визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у деклараціях: за листопад 2013р. № в сумі 324 702,00 грн.; за грудень 2013р. № в сумі 239 340,00 грн.; за лютий 2014р. № в сумі 11 015,00 грн.; за березень 2014р. № в сумі 8 115,00 грн.; за квітень 2014р. № в сумі 5 324,00 грн.; за травень 2014р. в сумі 70 606,00 грн.; за червень 2014р. в сумі 134 309,00 грн.

Відповідачем подані уточнюючі декларації з податку на додану вартість у квітні 2014р., якими самостійно визначені суми податкових зобов'язань на загальну суму 453 220,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки вчасності сплати відповідачем податків і зборів до бюджету за 2012 рік контролюючим органом 04.11.2013р. був складений акт від №1831/26-56-15-03-18/03150071, на підставі якого позивачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.12.2013р. за №3 та №3, якими відповідачу нараховано зобов'язання з податку на землю на загальну суму 88 575,58 грн.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної звірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації: обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно зі ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

28.12.2015 року ПАТ «Київський річковий порт» подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік та за 2014 рік, відповідно до яких відповідачем самостійно визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю за 2013 рік - в розмірі 1 597 729,97 грн., із визначенням щомісячної суми до сплати в розмірі 133 144,16 грн. та за грудень 2013 року - 133 144,21 грн.; за 2014 рік - 1 499 389,52 грн. із визначенням щомісячної суми до сплати в розмірі 124 949,13 грн.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Тому, суд приходить до висновку, що подання платником податків уточнюючої декларації може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, при цьому має значення коли платник податків дізнався або міг дізнатися про обставини, на підставі яких було визначено нову суму грошових зобов'язань у разі його добросовісного ставлення до своїх прав та обов'язків.

Відповідач, в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначив, що змінився складу правління та Наглядової ради на ПАТ «Київський річковий порт», у зв'язку чим було проведено інвентаризацію наявних матеріальних та нематеріальних активів.

За результатами проведеної інвентаризації встановлено:

Договором купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстроване в реєстрі за №1072 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «Б.А.А.С. Ферніче Енд Еквіпмент Лімітед» (B.A.S.S. FURNITURE AND EQUPMENT LIMITED), за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежилі будівлі: літ. «Е» - площею 12,8 кв. м., літ. «Ж» - площею 13,8 кв. м., літера «З» - площею 13,7 кв. м. що знаходяться на бетонній площадці автодороги і вантажні майданчики (бетонні плити), загальною площею 10 232,0 кв. м. (далі - Об'єкт продажу), які розташовані по вулиці Електриків, 23-6 у місті Києві. Відчуження вказаного нерухомого майна відбулося та право власності зареєстроване за Покупцем.

Договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстроване в реєстрі за №1040 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «ДіаМарк Венчепес Корп» (DiaMark Ventures Corp), за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежилі приміщення: гаражні бокси під №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10; загальною площею 217 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Верхній Вал, 70. Вказане нерухоме майно розташовується на земельній ділянці з інвентарним номером : 85:329:001 загальною площею 1 461кв.м. Перехід права власності на нерухоме майно відбувся в день укладення договору.

Договором купівлі-продажу від 15 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. та зареєстроване в реєстрі за № 42 (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Київпорт» та Компанією «КардВілль Альянс Корп», за яким ПАТ «Київпорт» є Продавцем та зобов'язується передати у власність, а Компанія є Покупцем та зобов'язується прийняти нежитловий будинок: павільйон Спаський (літ А), загальною площею 106,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька буд 8. Вказане нерухоме майно розташовується на земельній ділянці з інвентарним номером : 85:329:019, загальною площею 972,82 кв.м. Відчуження вказаного нерухомого майна відбулося та право власності зареєстроване за Покупцем в день укладення Договору.

ПАТ «Київпорт» списано з балансу основні засоби (гідроспоруди), які належать державі та не підлягають приватизації на виконання спільного наказу Фонду державного майна України та Мінтрансзв'язку № 1211/614 від 19.07.2007 «Про передачу державного майна»; спільного наказу Фонду державного майна України та Мінтрансзв'язку № 1514/827 від 19.09.2007 «Про внесення змін до спільного наказу ФДМУ та Мінтрансу № 1211/614» від 19.07.2007; наказу Мінтрансзв'язку № 721 від 17.08.2007 «Про впорядкування управління державним майном»; наказу Мінтрансзв'язку № 830 від 19.09.2007 «Про продовження роботи комісії»; розпорядження Кабінету Міністрів України № 306-р від 23.05.2007 «Про передачу державного майна» (реєстраційний номер Мінтрансзв'язку № 374/0/16-07 від 25.05.2007).

Підприємство користується земельними ділянками загальною площею 145,15 га на підставі правовстановлюючого документу - Державного акту на право користування землею № 51 від 25.04.1963, виданого Виконавчим комітетом Київської районної міської Ради депутатів трудящих. Приймаючи до уваги, що для гідротехнічних споруд (причалів) є нормативно встановлений розмір обслуговуючої земельної ділянки ПАТ «Київпорт» замовило виготовлення технічної документації та встановлення меж таких земельних ділянок, що в подальшому буде використано для приведення у відповідність порядку та розміру нарахування податку за землю шляхом подання уточнюючих декларацій з податку за землю.

У судовому засіданні встановлено, що 13.10.2015 року ПАТ «Київпорт» звернулось з листом № 01-29-569 до податкового органу, в якому зазначило про вищевказані факти і про те, що товариством учиняється ряд дій, направлених на подання уточнюючих декларацій з плати за землю.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду копіями протоколу № 3 Засідання Наглядової ради ПАТ «Київпорт» від 16.06.2015, наказу № 70-к від 16.06.2015, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.06.2015, листа № 01-29-569 від 13.10.2015, договору купівлі продажу від 27.12.2013, від 13.12.2013, від 15.01.2014 та Державного акту на право користування землею № 51 від 25.04.1963.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач має право подавати уточнюючі податкові декларації до податкових декларацій протягом 1095 днів, а тому вказана заявником обставина є істотною для справи, у зв'язку з чим наявні підстави для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідачу винесено першу податкову вимогу № 1/8 від 12.01.2010 року на суму 409 313,90 грн., та другу податкову вимогу № 2/615 від 03.03.2010 року на суму 1 340 171,35 грн. Адміністративний позов подано позивачем до суду 03.07.2014 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції суду.

Законом, який регулював процедуру винесення податкових вимог станом на 12.01.2010 року та 03.03.2010 року, був Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність 01.01.2011 року, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України.

Відповідно до частини першої розділу 19 Прикінцевих положень Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, а ч.2 п.1 зазначеного розділу встановлено, що з 1 січня 2011 року визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Положеннями статей 1, 3 Податкового кодексу України передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 59.1, 59.3, 59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно п.п.95.1, 95.2, 95.3 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пп.60.1.1 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення. У зв'язку з цим із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Таким чином, лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений, а через деякий час виник знову, органу державної податкової служби слід направити (вручити) йому нову податкову вимогу виходячи з виникнення нового грошового зобов'язання.

Однак, контролюючим органом не доведено безперервність податкового боргу з часу виникнення і до липня 2014 року, а відповідно і те, що податкові вимоги № 1/8 від 12.01.2010 року на суму 409 313,90 грн. та № 2/615 від 03.03.2010 року на суму 1340171,35 грн. є чинними, то згідно порядку надіслання податкових вимог, який визначений Податковим кодексом України, жодної податкової вимоги відповідачу пред'явлено не було, а тому, суд приходить до висновку, що позивач не мав права звертатись до суду з відповідною позовною заявою, у зв'язку з тим, що останнім не було дотримано процедури стягнення податкового боргу.

У зв`язку з чим, суд вважає, що обставини, на які відповідач посилається як на підставу для перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 року за нововиявленими обставинами, є нововиявленими в розумінні ст. 245 КАС України.

Доводи представника позивача, викладені у письмових запереченнях, чином не спростовують встановлених судом обставин, а тому заява ПАТ «Київський річковий порт» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167,245-248 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про перегляд Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі № 826/9485/14- задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі №826/19439/13-а за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про стягнення податкового боргу у розмірі 3 497 635,51 грн. - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Подільському району ГУ ДФС у м. Києві - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур