Справа № 346/6188/16-а
Суддя: П'ятковський В. І.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/6188/16-а
Провадження № 2-а/346/18/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Коломия

в складі :

судді: П'ятковського В.І.,

секретаря: Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського об»єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду із даним позовом, уточнивши який, посилається на те, що він ОСОБА_1, учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, ліквідатор другої категорії, перебуває на обліку в Коломийському об»єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Призначення відповідачем йому пенсії відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки призначення такої пенсії і розрахунок її розміру повинен, на його думку, відбуватися на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і розмір його основної пенсії не повинен бути меншим прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. В той же час, розмір нарахованої додаткової пенсії, за висновком Позивача, не повинен зараховуватися до розміру основної пенсії. Він просив відповідача перерахувати йому пенсію відповідно до ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої право на пенсію а повному розмірі мають громадяни віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж. Оскільки у розпорядженні про призначення і обрахунок йому пільгової пенсії по віку, підтверджено його загальний трудовий стаж 22 роки і 4 місяці, то його понаднормовий стаж складає 4 роки. Доплата за понаднормовий стаж йому не нарахована. Також всупереч Конституції України та чинного законодавства відповідач позбавив його додаткової пенсії доводячи її до прожиткового мінімуму - 949 грн. Згідно Конституції України та рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2016 року пенсія не може бути меншою від прожиткового мінімуму, який уже на 01 травня 2016 року рівнявся 1130 грн. Розмір його державної пенсії (608,34 грн.) від зарплати 2017,71 грн. не досяг прожиткового мінімуму через неналежну пропорційність - відповідач її обрахував протиправно від 35-ти років стажу, як для звичайних громадян, а йому достатньо 20-ти років стажу. Сам розрахунок вели не від його зарплати, а від розміру прожиткового мінімуму. Загальна недоплата склала 392,17 грн., а з 01 грудня 2016 року сягнула 509,17 грн.

Тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Коломийського об»єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо перерахунку йому призначеної пенсії від 20 років стажу та її збільшення на один процент заробітку за кожний рік роботи понад, стаж роботи, встановлений ч.2 ст. 56 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов»язати Коломийське об»єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської призначити йому державну пенсію відповідно до вимог чинного законодавства України - не нижче прожиткового рівня для непрацездатних осіб - із збільшенням її на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст. 56 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стаж роботи та виплатити недораховану суму, починаючи із 01 травня 2016 року. Звернути до негайного виконання постанову суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Позивач та його представник, підтримавши заявлені вимоги у судовому засіданні 12 січня 2017 року, в наступне судове засідання на 02 лютого 2017 року не з»явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 12 січня 2017 року з позовними вимогами також не погодився. В наступне судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення на позов, в яких проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в даних письмових запереченнях.

Зокрема, посилається на те, що позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 травня 2014 року. Відповідно до п. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за наявного страхового стажу меншої тривалості ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Оскільки страховий стаж позивача складає 22 роки 4 місяці, а не 30 років, як передбачено ч.1 ст. 28 цього Закону, то й розмір пенсії відповідає не 1130 грн., а 608,34 грн. - пропорційному наявному страховому стажу. Управління ПФУ при здійсненні виплати пенсії діє на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, тому просить відмовити в задоволенні вказаного позову.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням від 28 серпня 2012 року серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Враховуючи наявність вищезазначеного статусу позивач перебуває на обліку в Коломийському об»єднаному управлінні пенсійного фонду України Івано-Франківської області та йому призначено пільгову пенсію по віку як ліквідатору другої категорії.

При цьому, станом на час призначення пенсії стаж роботи ОСОБА_1 становив 22 роки 4 місяці.

Не погоджуючись із розміром призначеної йому пенсії за віком, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, зокрема, просив провести нарахування (перерахунок) належних йому сум та здійснити виплату.

Листом №220/Б-15 від 15 листопада 2016 року Коломийське об»єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило позивача про те, що пенсія йому призначена та виплачується згідно з чинним законодавством та роз'яснено механізм визначення її розміру.

Не погоджуючись з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення врегульовано статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частина 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Крім того, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до ст. 71 вказаного Закону, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Порівнюючи положення частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії за понад встановлений мінімальний стаж роботи, має пільговий характер власне щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок.

Крім цього, на основі аналізу пенсійного законодавства суд дійшов до висновку, що починаючи з 01 січня 2004 року, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без врахування положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є неможливим; і навпаки, застосування окремих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, права на тотожні пенсійні виплати застосуванню підлягають положення спеціального характеру, в цьому випадку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, судом встановлено, що станом на час призначення пенсії - 23 травня 2014 року ОСОБА_1, будучи учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії та маючи загальний трудовий стаж більше 20 років, у відповідності до вимог ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 - ХІІ від 28.02.1991 року, мав право на призначення йому пенсії у відповідності до цього закону із збільшенням її на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стаж роботи, який для чоловіків становить 20 років.

Суд вважає надуманим твердження відповідача, що застосування до позивача положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призведе до подвійного нарахування збільшення до пенсії на понаднормовий стаж, оскільки при наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, права на тотожні пенсійні виплати застосуванню підлягають положення спеціального характеру, в цьому випадку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому суд відзначає, що правильність нарахування пенсій, уникнення помилок, подвійних виплат відповідно до затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 Положення про Пенсійний фонд України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є обов'язком саме відповідача.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 07 липня 2015 року (справа 21-727а/15).

За вказаних обставин суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

При цьому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 256 КАС України постанову суду в частині виплати пенсії у межах суми за 1 місяць слід звернути до негайного виконання.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 49,50,54-56,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 та ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 71, 158-163,167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними дії Коломийського об»єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом, із збільшенням її на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст. 56 даного Закону стаж роботи.

Зобов»язати Коломийське об»єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом, із збільшенням її на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст. 56 даного Закону стаж роботи, починаючи з 01 травня 2016 року, та провести виплату недорахованих коштів.

Постанову суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя П'ятковський В. І.