Справа № 759/13217/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування при обчисленні пенсії ОСОБА_2, у зв'язку з його переходом з 04.07.2016 на пенсію наукового працівника, показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з 04.07.2016 пенсію наукового працівника, з застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2013-2015 роки, відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

04.07.2016 позивачем було подано до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про призначення наукової пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с. 15).

Однак, листом за №16005/06 від 12.07.2016 позивач отримав від відповідача повідомлення про відмову у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що такий перерахунок призведе до зменшення розміру пенсії, а тому такий перерахунок не доцільно проводити (а.с. 16).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач повинен був призначити пенсію позивачу відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а не переводити позивача на інший вид пенсії, так як в даному випадку має місце саме призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону, та при призначенні позивачу наукової пенсії за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» у 2016 році, відповідач повинен був застосувати середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузі економіки України, за 2013-2015 роки, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, обов'язковою умовою для вибору пенсії, відповідно до зазначеної норми є наявність одночасного права на різні види пенсії виключно за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за відповідної формулою, яка передбачена ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи»), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Однак, вказані вище норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в рамках Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не встановлює права органам Пенсійного фонду України здійснювати переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів.

Разом з тим, згідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» встановлено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримував пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В 2016 році позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а відповідач в свою чергу повинен був призначити пенсію позивачу відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а не переводити позивача на інший вид пенсії, так як в даному випадку має місце саме призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.

Отже, для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як зазначалось вище, листом від 12.07.2016 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову у переході (переведенні) на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», у зв'язку із тим, що таке переведення приведе до зменшенням розміру пенсії у разі такого переходу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що коли позивачу було призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», при розрахунку пенсії такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

З наведених обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні позивачу наукової пенсії за Законом № 1977-XII у 2016 році, відповідач повинен був застосувати середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузі економіки України, за 2013-2015 роки, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відповідачу необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2013-2015 роки, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягаєАпеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.