Справа № 728/2213/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/2213/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобода Н.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області та Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про виплату недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області та Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідачі) у якому просив зобов'язати Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни за 2016 рік з урахуванням здійснених виплат.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, є інвалідом ІІІ групи і перебуває на персоніфікованому обліку в Управлінні соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області. Зазначене підтверджується копіями посвідчень серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, відповідно (а.с.20).

12.08.2016 та 02.09.2016 позивач звернувся до відповідачів із заявами про перерахунок щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни за 2016 рік з урахуванням здійснених виплат.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 15.09.2016 № 12-11/8833 (а.с.20 на звороті) та довідки №06-04/1620 від 31.10.2016 (а.с.44), ОСОБА_2 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплачена допомога як інваліду війни ІІІ групи в розмірі 2 310,00 грн.

Позивач, вважаючи, що виплата щорічної допомоги у вказаному розмірі є незаконною, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була правомірно нарахована та виплачена відповідачем у розмірі передбаченому положеннями Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі по тексту - постанова КМУ №141 від 02.03.2016).

Пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них осіб визначені у ст. 12 Закону.

Відповідно до ст. 13 Закону, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови КМУ №141 від 02.03.2016 було установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, установлена в таких розмірах:

· I групи - 2975 гривень;

· II групи - 2600 гривень;

· III групи - 2310 гривень;

Як зазначено позивачем в позовній заяві, у квітні 2016 року останньому була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 2 310,00 грн.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що виплата ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни ІІІ групи, у розмірі 2 310,00 грн. здійснена відповідачем відповідно до положень Бюджетного кодексу України та у розмірі встановленому пп. 1 п. 1 постанови КМУ №141 від 02.03.2016, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.01.2017 (К/800/786/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, доведено правомірність своїх дій на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.