Справа № 681/47/17
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/47/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горщар А.Г., розглянувши у скороченому провадженні в м. Полонне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

20 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області (далі УПФУ) з вищезазначеним позовом. Згідно заявлених позовних вимог просить суд визнати незаконними дії по відмові у призначенні їй пенсії, та зобовязати УПФУ, призначити їй пенсію, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02 листопада 2016 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення вимог Закону не зараховано їй в стаж роботи по спеціальності період перебування у декретних відпустках після народження двох дітей, з 01.01.1992 року по 31.12.1992 рік, з 01.01.1997 року по 31.12.1998 рік.

Зазначає, що з 01.09.1990 року по 31.10.2016 року працювала вихователем у дитячому садку колгоспу ім. Петровського, який перейменованого в КСП селянську спілку «Мрія», в подальшому перейменованого в СТОВ «Каленецьке», який з 01.03.2003 року був переданий з балансу СТОВ «Каленецьке» в комунальну власність Великокаленицької сільської ради. 30.03.2016 року перейменовано у дошкільний навчальний заклад «Калинка» с. Великі Каленичі Полонського району.

Відповідно до записів у трудовій книжці, стаж роботи на посаді вихователя становить 25 років і шість місяців.

Таким чином, УПФУ незаконно і безпідставно відмовило у призначенні їй пенсії за вислугу років, мотивуючи свою відмову тим, що у неї немає достатнього спеціального трудового стажу на посаді вихователя, у звязку з чим вважає дії відповідача неправомірними.

В своєму письмовому запереченні представник відповідача позов не визнала, зіславшись на те, що УПФУ правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж роботи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивачка працювала вихователем з 01.09.1990 року по 31.10.2016 року у дитячому садку колгоспу ім. Петровського, який перейменованого в КСП селянську спілку «Мрія», в подальшому перейменованого в СТОВ «Каленецьке», а з 01.03.2003 року дитячий садок був переданий з балансу СТОВ «Каленецьке» в комунальну власність Великокаленицької сільської ради. 30.03.2016 року перейменовано у дошкільний навчальний заклад «Калинка» с. Великі Каленичі Полонського району.

31.10.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади вихователя у звязку з виходом на пенсію за вислугою років.

02.11.2016 року позивач звернулася до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

УПФУ 13.01.2017 року листом №218/02 повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, у звязку з відсутністю у позивача необхідного стажу.

Відповідно до п. «е» ст.55 закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України,станом на 01.04.2015 року не менше 25 років та після цієї дати,зокрема, з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року не менше 25 років 6 місяців. При цьому особи, які народилися по 30.06.1966 року, право на призначення пенсії за вислугу років мають після досягнення віку 50 років та за умови наявності необхідної вислуги років. Право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, які набули спеціального стажу станом на 01.04.2015 року- не менше ніж 25 років або станом на 01.01.2016 року - не менше, ніж 25 років 6 місяців.

Постановою Кабінету міністрів України №909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали зокрема вихователями у дошкільних навчальних закладах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки позивачки вбачається, що вона була вихователем, працівником освіти, вийшла на пенсію як педагогічний працівник та набула спеціального стажу роботи понад 25 років 6 місяців.

Представник відповідача в своїх запереченнях стверджує, що у звязку з відсутністю протоколів загальних зборів про перебування в декретній відпустці позивачки, то обчислення стажу у спірному періоді потрібно проводити за фактичною кількістю днів, відпрацьованих ОСОБА_1 відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На думку суду норма ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві, стосується працівників які безпосередньо були зайняті на роботах в колективному господарстві.

Таким чином суд вважає, хибним посилання відповідача на те, що дитячий садок з його завданнями та функціями, який фактично підпорядкований відділу освіти, в колгоспі ім. Петровського та його утворених підприємствах є громадським господарством.

Як наслідок є неприпустимим з боку відповідача ототожнення дошкільного виховного закладу та громадського (колективного) господарства.

За змістом поданих заперечень відповідача про те, що ОСОБА_1 будучи педагогічним працівником не відпрацювала мінімуму трудоднів, порушує рівність прав людини взагалі, за змістом ст. 21 Конституції України , та зокрема, на призначення пенсії в порівнянні з будь яким іншим педагогічним працівником, який не працював в сільській місцевості, в тому числі дитячому садку колгоспу.

При цьому, відповідно до ст. 181 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частина третя та шоста ст. 179 цього кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

З огляду на викладене до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв'язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов'язків.

Також, згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми але не довше ніж до досягнення кожною дитиною трьохрічного віку.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Отже, відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років зараховується в даному випадку до стажу роботи , що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років не суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Посилання представника відповідача про неможливість зарахування до спеціального стажу періоди перебування позивачки у декретній відпустці через відсутність протоколів загальних зборів та протоколів правління колгоспу ім. Петровського та реорганізованого колгоспу в КСП селянську спілку «Мрія» за період з 01.01.1992 по 31.12.1992 року та 01.01.1997 року по 31.12.1998 року щодо періоду перебування в декретній відпустці, не спростовує її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не є підставою для відмови в зарахування відповідного періоду в трудовий стаж.

Відсутність в Полонському районному архіві відомостей про надання декретної відпустки, на що посилається відповідач, як на доказ своїх заперечень проти позову, не є доказом того , що ОСОБА_1 не надавалась відпустка по догляду за дитиною.

Крім того, за змістом 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти до яких відносилась і посада ОСОБА_1 мають право на пенсію за вислугу років, і це право є непорушним і гарантованим вказаним законом та ст. 46 Конституції України.

Заперечення представника відповідача проти позову не обґрунтовано мотивами які заслуговують на увагу суду.

Суд враховуючи вищевикладене вважає, що позивач має право на зарахування відповідно періоду до спеціального стажу та призначення пенсії за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Керуючись ст.ст.6-11,160-163,159-163,167,183-2,186 КАС України, ст.ст.21,46 Конституції України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Полонському районі від 13.01.2017 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку з 01.01.1992 року по 31.12.1992 року та 01.01.1997 року по 31.12.1998 року, а також призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02 листопада 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Полонському районі за рахунок бюджетних асигнувань на сплату судового збору на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.Г. Горщар