Справа № 161/11170/16-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/80/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Педич Ю.С.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що листом від 21.06.2016 року виконавчий комітет Луцької міської ради повідомив перелік автобусних маршрутів загального користування у м. Луцьку.

На його звернення від 29.06.2016 року виконавчий комітет Луцької міської ради листом від 06.07.2016 року повідомив, що пільгове перевезення пасажирів здійснюється тролейбусами Луцького підприємства електротранспорту, а для пільгового перевезення автотранспортом бюджетних перевезень не передбачено. Також, зазначено, що рішенням Луцької міської ради від 16.12.2015 року за № 725-1 визначено перелік пільгових категорій громадян, яким додатково надаватимуться при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в м. Луцьку у 2016 році. При цьому, виконавчий комітет Луцької міської ради вказав, що відповідно до рішення від 14.10.2010 року за 659-1 перевізники погодились безкоштовно та бездотаційно перевозити пільгові категорії громадян, що визначені рішенням Луцької міської ради від 16.12.2015 року за № 725-1.

Вважає, що рішення Луцької міської ради від 16.12.2015 року за № 725-1 суперечить постановам Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року за № 354 та від 16.08.1994 року за № 555, які є нормативно-правовими актами, що мають вищу юридичну силу, та незаконно обмежує його права.

Вказує, що з 12.06.2015 року поданий час він являється пенсіонером по інвалідності (третя група). Вищевказаним рішенням Луцької міської ради не передбачено права пільгового проїзду для нього у автобусах м. Луцька.

Зазначає, що тролейбус № 6, який здійснює перевезення з мікрорайону Вересневе, де він проживає, повинен їздити по графіку один раз в годину, однак дуже часто відсутній з невідомих причин, ламається, а тому у більшості випадків доводиться сплачувати за проїзд у автобусах.

Також, зазначає, що у середньому його витрати на проїзд автобусами складають 150,00 грн. в місяць, тому з червня 2015 року по серпень 2016 року йому довелось сплатити за проїзд у автобусах м. Луцька 1800,00 грн., що вважає є шкодою, завданою протиправним рішенням та бездіяльністю відповідачів. Крім того, вказує, що внаслідок прийняття протиправного рішення та бездіяльності відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь 1800,00 грн. та 10000,00 грн. за завдану моральну шкоду.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Вважає вимоги позову безпідставними, а тому, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в силу положень ч. 1 ст. 71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.12.2015 року за № 725-1 затверджено перелік громадян, яким у 2016 році будуть додатково, окрім держзамовлення на соціально значущі послуги, надаватись безоплатно та бездотаційно послуги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах (при предявленні відповідного посвідчення): інваліди війни (з одним супроводжуючим інваліда першої групи); учасники бойових дій; особи, на яких поширюється статус члена сімї загиблого (померлого); діти-інваліди до 18-ти років (з одним супроводжуючим) та інваліди з дитинства першої та другої груп (з одним супроводжуючим інваліда першої групи); інваліди по зору та інваліди з ураженням опорно-рухового апарату першої та другої груп (з одним супроводжуючим інваліда першої групи); постраждалі від аварії на ЧАЕС першої категорії та учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії; ветерани ОУН-УПА; особи, визнані жертвами нацистських переслідувань; почесні громадяни міста Луцька; громадяни, яким за рішенням виконавчого комітету міської ради видано посвідчення на право безоплатного проїзду в міських автобусах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється пенсіонером по інвалідності (3 група), що підтверджується посвідченнями (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, неправомірними є такі дії субєкта владних повноважень, які вчинені ним не на підставі, не в межах повноважень, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

В п. 12 ст. 30 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і звязку.

Також згідно зі ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» організація пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, в якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Отже, в автобусах і мікроавтобусах, що працюють в режимі маршрутного таксі, правом безкоштовного проїзду користуються ті категорії громадян, які визначаються замовником міських перевезень виконавчим комітетом міської ради.

Законами України Про державний бюджет за рахунок субвенцій з державного бюджету, місцевим бюджетам здійснюються компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремим категоріям громадян.

Судом встановлено, що в місті Луцьку виконуються обсяги пільгових перевезень відповідно до передбачених бюджетних асигнувань, а також додатково безкоштовно та бездотаційно забезпечується пільгове перевезення в режимі маршрутного таксі відповідно до укладених договорів.

Законом Украйні «Про автомобільний транспорт» та Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176, пільговий проїзд в легковому таксі не передбачений.

Таким чином, пенсіонери по інвалідності в місті Луцьку користуються правом безкоштовного проїзду у всіх діючих видах міського пасажирського транспорту (тролейбусах і автобусах, що працюють в загальному режимі) крім маршрутного таксі. При цьому, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету від 16.12.2015 року за № 725-1 не обмежуються права пільговиків щодо безкоштовного проїзду, а визначає найбільш незахищені категорії громадян, яких перевізники перевозять безкоштовно та бездотаційно, тобто, компенсація збитків за перевезення не проводиться.

Отже, рішення виконавчого комітету, (яке уже втратило чинність) від 16.12.2015 року за № 725-1 «Про перелік громадян, яким додатково надаватимуться пільги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в м. Луцьку у 2016 році» відповідає чинному законодавству як таке, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем не доведено та не надано жодних доказів, що підтверджували б протиправність винесених рішень та бездіяльності відповідачів, що призвели до нанесення йому матеріальної чи моральної шкоди.

Тому, вимоги позивача про відшкодування витрат на проїзд автобусами в розмірі 1800,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 11, 10, 71, 99, 100, 158, 160, 161-163 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про автомобільний транспорт», суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк