Справа № 553/4045/16-а
Суддя: Кононенко С. Д.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4045/16-а
Провадження № 2-а/553/29/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.01.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в складі:

головуючого судді - Кононенка С.Д.,

при секретарі - Модіній В.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання забезпечити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання забезпечити перерахунок пенсії, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58 з 01.01.2016 року та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію без обмежень; відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України допустити постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць; стягнути на його користь судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі його, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

За таких обставин відповідно до ч. 4 ст. 128 КпАП України у разі неприбуття відповідача -суб»єкта владних повноважень , належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, прийшов до висновку , що заявлені вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна доводити ті обставини , на яких грунтується її вимоги та заперечення, крім випадків , встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 працював начальником регіонального управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби Державної податкової адміністрації в Полтавській області, у зв'язку з чим набув право на пенсію за вислугу років, яка йому призначена з 30 грудня 2005 року.

9 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013), яка набрала чинності 15 грудня 2015 року.

Підпунктом 3 пункту 1 постанови № 1013 було установлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Пунктом 3 постанови № 1013 доручено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

На виконання постанови № 1013 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області було змінено розмір грошового забезпечення за посадою начальника управління по боротьбі з корупцією.

04 березня 2016 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області видано довідку № 203/10/16-31-05-58 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

У зв'язку із зміною розміру грошового забезпечення з метою перерахунку пенсії позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Листом від 31.10.2016 року № 584/К-03 відповідач повідомив позивачу, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77, яка застосовується з 01.12.2015 року, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, згідно з якими підвищення посадових окладів не поширюється на військовослужбовців, осіб рядового, начальницького складу і поліцейських, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії.

З вищевказаною відмовою позивач не погодився та вважає її протиправною.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, оскільки згідно постанови № 1013 було змінено розмір грошового забезпечення за своєю посадою позивач набув права на перерахунок пенсії.

Відповідно частин 2, 3 статті 51 Закону Закон №2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Враховуючи, що обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії настали 15 грудня 2015 року, відповідно частин 2 статті 51 Закону Закон №2262 перерахунок пенсії позивачу повинен був проведений відповідачем з 01.01.2016 року.

Проте, відповідачем перерахунку пенсії позивачу не було проведено, чим було порушено його права, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77, як на підставу відмови позивачу в перерахунку пенсії є необгрунтованими та такими, що суперечать законодавству України з наступних підстав.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що, відповідно до статей 8 та 22 Конституції України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Вирішуючи питання про застосування нормативних актів у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій, в тому числі соціальних гарантій позивача, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Таким чином, при розгляді питання щодо перерахунку позивачу пенсії відповідач не повинен був застосовувати норми постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 щодо непоширення підвищення посадових окладів на військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу з 01.12.2015 року, оскільки вказане право позивач вже набув на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року і це право не може бути обмежене шляхом прийняття нормативного акту та надання йому зворотної дії в часі з огляду на положення статей 22, 58 Конституції України.

Проте, відповідач фактично обмежив право позивача на належний соціальний захист та неправомірно відмовив у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58, а отже відмова відповідача щодо проведення перерахунку пенсії згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»від 09.12.2015 року та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58 є протиправною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,6,9, 11, 18, 71 ч. 2, 94, 99, 158-163 КАС України, ст.ст.8,22, 46 Конституції України, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання забезпечити перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.03.2016 року № 203/10/16-31-05-58 з 01.01.2016 року та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію без обмежень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн.20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. Д. Кононенко