Справа № 263/14583/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року справа №263/14583/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2016 року у справі № 263/14583/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.11.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при розрахунку її пенсії періоду роботи на Крайній Півночі з 04.11.1985 року по 29.06.1991 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок її пенсії, починаючи з 17.06.2016 року включити період роботи в районах Крайньої Півночі з 04.11.1985 року по 29.06.1991 року зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2016 року у справі № 263/14583/16-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_2 періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 04.11.1985 року по 19.07.1988 року та з 28.07.1988 року по 20.11.1990 року на пільгових умовах.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, включаючи періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 04.11.1985 року по 19.07.1988 року та з 28.07.1988 року по 20.11.1990 року, зарахувавши один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, починаючи з 17.06.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що згідно пп. «д» п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі й у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки та письмового трудового договору (який укладали з робітниками та службовцями, що прибули на роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі), або довідки, у яких зазначені періоди роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, і користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами.

Тобто, якщо в трудовій книжці відсутній запис про укладення трудового договору про користування пільгами, з посиланням на нормативно-правові акти, то для пільгового обчислення стажу повинний бути представлений в органи Пенсійного фонду сам трудовий договір про роботу в цих районах.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та отримує з 11.10.2015 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно записів трудової книжки, позивач працювала в період з 04.11.1985 року по 19.07.1988 року у Виробничому обєднанні «Усть-Ілімське» лісопромисловому комплексі; в період з 28.07.1988 року по 20.11.1990 року в Усть-Ілімському виробничому управлінні побутового обслуговування (а.с. 7-8).

17.10.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії із розшифруванням за видами доплат помісячно за період з часу призначення пенсії до теперішнього часу та відомості які коефіцієнти по стажу та по заробітку застосовуються для нарахування її пенсії, які доплати та надбавки нараховуються до пенсії та на якій підставі.

24.10.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на вказану заяву позивача надано відповідь (а.с. 9).

В позовній заяві позивач зазначає, що з наданої відповіді вона дізналась про те, що в її стаж не було включено період роботи в районах Крайньої Півночі з 04.11.1985 року по 29.06.1991 року в пільговому обчисленні.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, виходив із того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період її роботи з 04.11.1985 року по 19.07.1988 року та з 28.07.1988 року по 20.11.1990 року, оскільки з трудової книжки вбачається та не викликає сумніву той факт, що позивач, працюючи в районі Крайньої Півночі, користувалася пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року.

Колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення пенсії, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 року встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указ від 10 лютого 1960 року, з пяти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладання ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-2.

За змістом п. 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно п. 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року, надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Отже, для отримання права на пільги, передбачені вищевказаною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір.

Факт укладання такого договору може підтверджуватися відповідними доказами, а саме, це може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.

Трудова книжка позивача, підтверджує лише тривалість трудового стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, проте в ній немає посилань на користування пільгами по обчисленню страхового стажу при призначенні пенсії. В трудовій книжці не міститься посилання на укладання строкового трудового договору та право користування пільгами.

Отже, наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для зарахування такого періоду.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи ОСОБА_2 з 04.11.1985 року по 19.07.1988 року та з 28.07.1988 року по 20.11.1990 року слід зарахувати до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Докази того, що позивачем до пенсійного органу надавалися наведені вище докази стосовно факту роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період - відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим постанова підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. ч. 8, 10 ст. 183-2, 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2016 року у справі № 263/14583/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3