Справа № 265/7788/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Адамова Т.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2017 р. справа №265/7788/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21 грудня 2016 р. у справі № 265/7788/16-а (головуючий І інстанції Адамова Т.С.) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги неправомірною та стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік,-

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, в якому просив, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, стягнути з відповідача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 4730 гривень (а.с.1-3, 8).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21 грудня 2016 року залишено без розгляду адміністративний позов, у звязку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.10-11).

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції (а.с.15-16).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звернувся 23.09.2016 року до відповідача з заявою щодо донарахування та виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, тобто до закінчення строку встановленого частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідач листом від 05.10.2016 року відмовив у задоволені заяви, на підставі чого позивач 15.12.2016 року звернувся до суду у строк встановлений статтею 99 КАС України.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач про порушення свого права, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем разової грошової допомоги у розмірі 920 гривень в квітні 2016 року, отже, наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, заяви про поновлення строків не подано.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції є передчасним, з наступних підстав.

28 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради з заявою щодо виплати недоотриманої разової грошової допомоги за 2016 рік.

Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради листом від 05.10.2016 року №06вхП-1148-1.7-0211-06 відмовило позивачу в перерахунку. В обґрунтуванні зазначивши, що виплата разової грошової допомоги у 2016 році здійснювались згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 р. № 141.

Позивач, не погодившись з відмовою звернувся 15 грудня 2016 року до суду з позовом, в якому просив, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, стягнути з відповідача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів зазначає, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Підставою звернення до суду є протиправні рішення (дії чи бездіяльність), які порушують права (свободи чи інтереси) конкретної особи.

З аналізу норм КАС України, вбачається, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується поясненнями позивача в апеляційній скарзі та матеріалами справи, позивачем в квітні 2016 року була отримана разова грошова допомога до 5 травня за 2016 році у сумі 920 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 р. № 141.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач, не погодившись з розміром грошової допомоги, звернувся 29 вересня 2016 року до відповідача з заявою щодо донарахування недоотриманих сум одноразової грошової допомоги до 5 травня на підставі частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, отримавши грошову допомогу до 5 травня в меншому розмірі ніж передбачено Законом, позивач вважав невірно визначену суму допомоги та звернувся з заявою до відповідача скористався своїм правом на отримання різниці між встановленим Законом розміром та отриманою ним частиною до 30 вересня 2016 року.

Тобто, позивач намагався в досудовому порядку вирішити даний спір, а саме звертався до відповідача з відповідною письмовою заявою.

Листом від 05.10.2016 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні вищезазначеної заяви.

Як вбачається з позовних вимог, позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача щодо не перерахунку щомісячної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік у відповідності до поданої ним заяви.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивачу фактично стало відомо про порушення своїх прав в день отримання листа відповідача про відмову у перерахунку одноразової грошової допомоги, а отже шестимісячний строк звернення до суду повинен обчислювати з вищезазначеної дати отримання відповіді на свою заяву.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини є важливими для вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду. Проте, судом першої інстанції вказана обставина не досліджувалась.

З огляду на викладене, висновок суду про залишення адміністративного позову без розгляду колегія суддів вважає передчасним, оскільки суд першої інстанції дійшов до нього без з'ясування всіх обставин справи і перевірки обґрунтованості причин пропуску позивачем строку звернення з позовом до адміністративного суду. Висновок суду ґрунтується на припущеннях, які не підтвердженні ніякими доказами.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції не зясовував поважність пропуску позивачем строку звернення до суду, не надав належну оцінки зазначеним обставинам та дійшов до передчасного висновку, щодо порушення позивачем строку звернення до суду , що призвело до позбавлення права позивача на судовий захист.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтею 160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21 грудня 2016 р. у справі № 265/7788/16-а задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21 грудня 2016 р. у справі № 265/7788/16-а скасувати.

Справу направити до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Е.Г. Казначеєв

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_3