Справа № 815/2802/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2802/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільінвест» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсільінвест» (далі - Позивач, або ТОВ «Укрсільінвест») до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000031403 від 25.05.2016 року яким ТОВ «Укрсільінвест» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 733815 грн., з яких з яких за основним платежем - 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 146763 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що 04.05.2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Укрсільінвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Зеріс» за березень, квітень, травень, червень, липень 2015 року, ТОВ «Домус Альянс» за жовтень 2015 року, ТОВ «Перс ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР Флайт» за серпень, жовтень та листопад 2015 року складено акт № 2966/15-53-14-03/39453790, згідно висновків якого контролюючим органом визначені порушення: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевіряється всього 1564225 грн.; п. 138.1 п. 138.2 п. 138.6, пп. 138.8.1 п. 138.8, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 587052 грн. Платнику податків ТОВ «Укрсільінвест» вручено податкове повідомлення-рішення від 25.05.2016 року № про нарахування податку на додану вартість на суму 587052 грн. та штрафних санкцій на суму 146763 грн. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та його змістом щодо зазначення відомостей про заниження підприємством податку на додану вартість, що підлягають сплаті в бюджет, вважає їх необґрунтованими, зробленими контролюючим органом за відсутності доведеності наявності порушень підприємством вимог податкового та іншого законодавства України, що є протиправним, а отже прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення про нарахування ПДВ, застосування штрафних санкцій - протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зокрема, на думку Позивача, фактичне виконання сторонами своїх договірних зобов'язань, зв'язок між їх наміром вступити у господарські відносини та його реалізацію, настання для них відповідних господарсько-правових наслідків підтверджується наданою до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, але залишеною поза увагою, первинною документацією. Як наголосив Позивач, зазначені документи, що складені у повній відповідності до приписів ЦК, ГК, ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (наявність істотних умов договору, обов'язкових реквізитів, підписів та печаток сторін, зазначення ціни товару, місця виконання, тощо), підтверджують факт здійснення господарських операцій між ТОВ «Укрсільінвест» та ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Перс ЛТД», ТОВ «АТР Флайт». Податкові накладні, складені на підставі зазначених операцій Позивача, оформлені у двох примірниках, містять усі необхідні реквізити, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, що, на думку Позивача, спростовує висновки перевіряючих про порушення ТОВ «Укрсільінвест» вимог ПК України та підтверджує правомірність віднесення сплаченого ТОВ «Укрсільінвест» ПДВ до податкового кредиту. Позивач вважає, що Відповідачем однобічно використано тільки відомості, які містилися в актах та іншій інформації, отриманої від інших територіальних підрозділів контролюючих органів, яка не може прийматися як податкова інформація, оскільки: по-перше, можливі порушення контрагентами-постачальниками Позивача податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення платника податків (ТОВ «Укрсільінвест») права на формування податкового кредиту з ПДВ та витрат; по-друге, така інформація ґрунтується виключно на припущеннях, так як контролюючим органом не досліджувались договори, первинні бухгалтерські, податкові, фінансові, транспортні та інші документи за цей період та за звітні місяці; по-третє, згідно із пунктом 73.5 статті 73 ПК України зустрічні звірки не є перевірками та за їх результатами складається довідка, тобто вказані акти не є актами в розумінні п.п. 3, 4 Порядку, затвердженого наказом ДПАУ від 22.12.10 року № 984. Таким чином, Позивач вважає, що при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Перс ЛТД», ТОВ «АТР Флайт» ним дотримано приписи правових норм ПК України, а саме щодо формування податкового кредиту, а податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2016 року щодо нарахування грошового зобов'язання на загальну суму 733815 грн., прийняте Відповідачем, є протиправним та безпідставним.

В судове засідання 23.01.2017 року представники Позивача не з'явились, подали до канцелярії суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 4 а.с. 158).

В судовому засіданні 23.01.2017 року представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (т.1 а.с.105-109), в яких представник Відповідача зазначив, що в період з 19.04.2016 року по 25.04.2016 року, на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 470 від 12.04.2016 року та відповідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена невиїзна позапланова документальна перевірка ТОВ «Укрсільінвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Зеріс» за березень, квітень, травень, червень, липень 2015 року, ТОВ «Домус Альянс» за жовтень 2015 року, ТОВ «Перс ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР Флайт» за серпень, жовтень та листопад 2015 року, за результатами якої складено Акт невиїзної позапланової документальної перевірки від 04.05.2016 року № 2966/15-53-14-03/39453790. Перевіркою встановлені порушення з боку ТОВ «Укрсільінвест» вимог п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 587052 грн., у тому числі по податковим періодам: березень 2015 року - 189090 грн., квітень 2015 року - 53333 грн., травень 2015 року - 73582 грн., червень 2015 року - 56464 грн., липень 2015 року - 33978 грн., серпень 2015 року - 14901 грн., жовтень 2015 року - 115302 грн., листопад 2015 року - 50402 грн. Зазначеною перевіркою встановлено, що фактично ніяких послуг Позивач не одержував, а операції з ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Перс ЛТД», ТОВ «АТР Флайт» носили безтоварний характер, оскільки здійснені операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Вказаний висновок перевіряючими був здійснений враховуючи податкову інформацію ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.10.2015 року № 765/26-55-22-08/93815354 щодо ТОВ «Домус Альянс», ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 14.08.2015 року № 3405/7/26-55-22-06 щодо ТОВ «Зеріс», ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.07.2015 року № 2775/7/26-55-22-06 щодо ТОВ «Зеріс». Враховуючи вищевикладене, Відповідач вважає, що оскаржуване Позивачем податкове повідомлення-рішення, винесене на підставі вказаних висновків наведеного акту перевірки, є правомірним, а тому не підлягає скасуванню.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, враховуючи клопотання представників Позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, на підставі приписів ч. 6 ст. 128 КАС України, ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

В період з 19.04.2016 року по 25.04.2016 року, на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 470 від 12.04.2016 року (т.1 а.с.111) та відповідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена невиїзна позапланова документальна перевірка ТОВ «Укрсільінвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Зеріс» за березень, квітень, травень, червень, липень 2015 року, ТОВ «Домус Альянс» за жовтень 2015 року, ТОВ «Перс ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР Флайт» за серпень, жовтень та листопад 2015 року, за результатами якої складено Акт невиїзної позапланової документальної перевірки від 04.05.2016 року № 2966/15-53-14-03/39453790 (далі - Акт перевірки) (т.1 а.с.17-38).

Відповідно до висновків вказаного Акту перевірки, перевіркою встановлені порушення з боку ТОВ «Укрсільінвест» вимог п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 587052 грн., у тому числі по податковим періодам: березень 2015 року - 189090 грн., квітень 2015 року - 53333 грн., травень 2015 року - 73582 грн., червень 2015 року - 56464 грн., липень 2015 року - 33978 грн., серпень 2015 року - 14901 грн., жовтень 2015 року - 115302 грн., листопад 2015 року - 50402 грн.

На підставі висновків зазначеного Акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2016 року, яким ТОВ «Укрсільінвест» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 733815 грн., з яких за основним платежем - 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 146763 грн. (т.1 а.с.15).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є встановлені податковим органом порушення Позивачем вимог п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ПК України, що полягають у формуванні ним податкового кредиту по операціям з ТОВ «Зеріс» за березень, квітень, травень, червень, липень 2015 року, ТОВ «Домус Альянс» за жовтень 2015 року, ТОВ «Перс ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР Флайт» за серпень, жовтень та листопад 2015 року не підтвердженими первинними документами, та врахування податковим органом наявної податкової інформації щодо цих контрагентів, а також відомості щодо порушення кримінального провадження за ч. 1 ст. 205 КК України

Дослідивши реальність та фактичність господарських операцій ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Перс ЛТД», ТОВ «АТР Флайт», їх відповідність діючому законодавству, а також правомірність формування Позивачем податкового кредиту з ПДВ по вказаним операціям, суд зазначає наступне.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу..

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Суд зазначає, що податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Недоведеність наявності цих чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування витрат та податкового кредиту з ПДВ, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій.

Отже, виходячи з зазначеного, для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Однак, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 судам варто звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Судом встановлено, що 01.06.2016 року та 01.09.2015 року Позивачем з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Домус Альянс» були укладені договори про надання послуг агентом по супроводженню (т.1 а.с.191-192, т.2 а.с.242-243), згідно яких агенти по супроводу (ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс») надають послуги з супроводу договору на поставку товару, а саме: проведення консультацій і здійснення надання необхідної інформації покупцям з усіх питань, пов'язаних з виконанням договору поставки товару; оформлення заявок на відвантаження товару, контроль виконання заявки документальне оформлення відвантаження товару; контроль за погашенням заборгованості покупця перед постачальником за відвантажений товар в рамках договору поставки.

За правилами п. 3 вказаних договорів комісійна винагорода виплачується за виконання наведених п. 1.1 договору.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів Позивачем до суду надані акти виконаних робіт - звіти агента по супроводженню про виконану роботу за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року та з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року, датовані 05.06.2015 року та 10.10.2015 року (т.1 а.с.194, т.2 а.с.244).

Разом з цим, наведені акти - звіти містять лише назви організацій, об'єм відвантажень та вартість комісійної винагороди.

У цих актах - звітах не зазначено, які саме послуги були надані ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Домус Альянс» Позивачу у відповідності до вимог п. 1.1 укладених між ними договорів, в чому саме вони полягали.

Будь-яких інших доказів на підтвердження виконання ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Домус Альянс» умов укладених з Позивачем договорів останнім не надано.

Так само Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, яким чином отримані від ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Домус Альянс» послуги Позивач використав в своїй господарській діяльності, яким чином результати цих операцій вплинули на господарську діяльність підприємства, його прибутковість тощо.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд погоджується з висновком Відповідача про безпідставність включення Позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у вартості агентських послуг, отриманих від контрагента - ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Домус Альянс», на підставі укладених між ними договорів.

Також, судом встановлено, що 01.07.2015 року та 01.11.2015 року Позивачем з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт» були укладені договори № 2015/0107/ЮП та № 315/Ю (т.1 а.с.195, т.3 а.с.173) на надання юридичних послуг, згідно яких замовник (ТОВ «Укрсільінвест») доручає, а виконавці (ТОВ «Зеріс», ТОВ «АРТ Флайт») зобов'язуються надати йому, у відповідність з умовами договорів, юридичні та інформаційно-консультативні послуги з питань, пов'язаних з діяльністю замовника, а замовник зі свого боку зобов'язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх.

На підтвердження виконання умов укладених з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт» договорів Позивачем до суду надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що виконавцями ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт» були проведені такі роботи (надані такі послуги): юридичні послуги з підготовки тендерної документації; юридичні послуги з підготовки до участі у тендері (т.1 а.с.195-198, т.3 а.с.174, 176).

Водночас, дослідивши надані позивачем документи за результатом господарських операцій з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт» за договорами № 2015/0107/ЮП від 01.06.2015 року та № 315/Ю від 01.11.2015 року, суд доходить висновку, що за цими документами не можливо встановити зміст та обсяг операцій з поставки розглядуваних послуг, ці документи позбавляють можливості оцінити господарський характер послуг, наявність ділової мети у вказаних операціях.

Вказані документи не містять необхідні відомості про зміст наданих послуг у задекларованих обсягах, не підтверджують результати операцій, за цими документами неможливо встановити, яким чином отримані послуги Позивач використав в своїй господарській діяльності, яким чином результати цих операцій вплинули на господарську діяльність підприємства, його прибутковість тощо.

Суд звертає увагу на те, що за правилами п. 2.2 договорів, укладених Позивачем з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт», виконавці зобов'язувались надати правову допомогу Позивачу за його вимогою, у відповідності із заявками, що оформлюються у письмовому вигляді, проте, таких заявок до суду не надано.

Разом з цим, ці заявки відповідно до умов договорів є їх невід'ємними частинами, а тому їх ненадання Позивачем не може бути обґрунтовано.

Суд зазначає, що Позивачем не подано належних первинних документів, які б містили необхідні відомості про зміст наданих послуг у задекларованих обсягах, конкретних процесуальних або інших юридичних документів, складених переліченими виконавцями послуг.

При цьому, суд звертає увагу на те, що специфіка юридичних послуг передбачає безпосередню взаємодію замовника та виконавця у процесі надання цих послуг, втім Позивачем не подано будь-яких доказів існування такої взаємодії (як-от - роздруківок телефонних розмов у випадку надання послуг в усній формі, доказів ведення з названими контрагентами ділової переписки у процесі замовлення та отримання консультацій, доказів підготовки виконавцями висновків, рекомендацій саме для Позивача тощо).

Крім того, слід зазначити, що кваліфікуючою ознакою господарської діяльності є розумна економічна причина (ділова мета), тобто причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК). Господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку.

Платник, плануючи господарську діяльність, повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів та зменшення податкового навантаження.

Відповідно, операція, яка збільшує витрати платника податків за наявності об'єктивної можливості для їх скорочення, має кваліфікуватися як така, що позбавлена розумної економічної причини.

При цьому, слід враховувати, що ділова мета господарської операції є недобросовісною у разі домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою.

Невстановлення обставин щодо фактичного виконання операцій з поставки спірних юридично-консультаційних послуг Позивачеві та наявності розумної ділової мети у цих операціях виключає можливість надання правової оцінки діям платника з відображення у податковому обліку витрат за цими операціями.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що Позивач не обґрунтував зміст операцій з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт», з наявних в матеріалах справи документів вбачається лише домовленість між підприємствами щодо надання юридично-консультаційних послуг, однак за цими документами неможливо встановити самий зміст операцій, а саме їх результати, виникнення у Позивача необхідності використати ці послуги у власній господарській діяльності, а також їх фактичне використання у господарській діяльності.

Враховуючи викладене, оскільки Позивач не підтверджує належними первинними документами фактичне виконання операцій з ТОВ «Зеріс» за договором № 2015/0107/ЮП від 01.06.2015 року і ТОВ «АРТ Флайт» за договором № 315/Ю від 01.11.2015 року та наявність розумної ділової мети у цих операціях, суд вважає, що висновки контролюючого органу про не підтвердження фактичного використання послуг від ТОВ «Зеріс» та ТОВ «АРТ Флайт», їх не пов'язаність із провадженням господарської діяльності Позивача, а отже і про безпідставність формування Позивачем податкового кредиту за цими операціями є ґрунтовними та у повній мірі відповідають правилам податкового законодавства.

Судом також встановлено, що 31.07.2015 року між Позивачем та ТОВ «АРТ Флайт» був укладений договір № 3107/15 на надання рекламних послуг, відповідно до якого виконавець (ТОВ «АРТ Флайт») на замовлення і за рахунок замовника надає послуги з проведення рекламно-інформаційної компанії замовника шляхом розміщення рекламно-інформаційних матеріалів в ефірі, радіо- і телевізійних каналів України та проведення презентацій на умовах і в терміни, що передбачені цим договором та додатком до нього (т.3 а.с.191-192).

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження дійсного виконання цих послуг Позивачем не надано.

Суд зазначає, що Позивачем не надано доказів, які саме проведено роботи, яким саме чином такі послуги використовувались Позивачем у власній господарській діяльності. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б конкретизували зміст рекламної інформації, її обсяг, час їх отримання.

За відсутності наведених доказів, суд погоджується з висновком відповідача про безпідставність включення Позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у вартості рекламно-інформаційних послуг, отриманих від контрагента - ТОВ «АРТ Флайт», на підставі укладеного договору про надання рекламно-інформаційних послуг.

Судом також встановлено, що 02.03.2015 року між Позивачем та ТОВ «Зеріс» був укладений договір про надання транспортних послуг № 2015/0203/17, відповідно до якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському та міжміському сполученні (т.2 а.с.240-241).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано акти здачі-прийняття робіт, рахунки-фактури, банківські виписки, додатки до укладеного договору, в яких визначено, який саме товар перевозився, пункти призначення, дати, податкові накладені, заявки на перевезення вантажів, в яких визначено період наданих послуг, товар, що перевозився, адреси навантаження-розвантаження, товарно-транспортні накладні, в яких визначено, що перевізником виступає - ТОВ «Зеріс», видаткові накладні на товар, що перевозився, довіреності на отримання покупцями товару (т.1 а.с.206-239, т.2 а.с.3-6, 10-21, 24-234).

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2015 року між ТОВ «Перс ЛТД» та Позивачем був укладений договір № 451 про транспортно-експедиторське обслуговування, згідно якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів замовника автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполученні (т.3 а.с.2-3).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано акти здачі-прийняття робіт, рахунки-фактури, банківські виписки, додатки до укладеного договору, в яких визначено, який саме товар перевозився, пункти призначення, дати, податкові накладені, заявки на перевезення вантажів, в яких визначено період наданих послуг, товар, що перевозився, адреси навантаження-розвантаження, товарно-транспортні накладні, в яких визначено, що перевізником виступає - ТОВ «Перс ЛТД», видаткові накладні на товар, що перевозився, довіреності на отримання покупцями товару (т.3 а.с.4-11, 16-164).

За змістом вказаних документів можливо встановити фактичне виконання ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Перс ЛТД» зобов'язань за укладеними договорами, а саме строки виконання зобов'язань, узгоджені розміри оплати, найменування вантажу, його кількість, тоннаж, пункти завантаження та розвантаження, маршрут перевезення, час подачі транспорту для завантаження, терміни доставки, обґрунтованість відвантаження вантажу для направлення його відповідним підприємствам.

Цими документами у повній мірі підтверджується місце відвантаження товару, його розвантаження, відпуск та приймання товару уповноваженими особами від підприємств.

Таким чином, оскільки наданими первинними документами у повному обсязі підтверджується належне виконання умов договорів з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Перс ЛТД», за наданими первинними документами вбачається зміст господарських операцій, їх оплата, їх використання в господарській діяльності, суд дійшов висновку, що Позивач, дотримуючись правил податкового законодавства, правомірно включив суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту в результаті цих операцій.

Фактично єдиною підставою для не визнання податкового кредиту Позивача за цими операціями Відповідач вказує наявність податкової інформації про можливі порушення податкової дисципліни контрагентами Позивача, можливе здійснення контрагентами діяльності поза межами правового поля.

Суд не приймає до уваги вказану податкову інформацію щодо господарської діяльності контрагентів Позивача, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом та іншими підприємствами, з якими платник взагалі не перебував у господарських відносинах, податку до бюджету, дотримання правил оподаткування, ведення бухгалтерського обліку, від його господарських та виробничих можливостей.

Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб, дотримання ними правил податкового законодавства.

При цьому, податковим органом при вирішенні справи не наведено обґрунтованих доводів та не підтверджено належними доказами того, що правочини Позивачем вчинено з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Суд вважає обґрунтованими доводи Позивача щодо неправомірності використання Відповідачем під час складання Акту перевірки відомостей, які містяться в податкових інформаціях, складених відносно вищевказаних контрагентів: податкову інформацію ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.10.2015 року № 765/26-55-22-08/93815354 щодо ТОВ «Домус Альянс», ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 14.08.2015 року № 3405/7/26-55-22-06 щодо ТОВ «Зеріс», ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.07.2015 року № 2775/7/26-55-22-06 щодо ТОВ «Зеріс» (т.1 а.с.116-187).

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17.07.2015 року № 655-VIII, пункт 86.7 ст. 86 ПК України доповнено абзацом 5, згідно з яким контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Дана норма закону набрала чинності з 01 вересня 2015 року. Тому, проводячи перевірку позивача у травні 2016 року та складаючи акт перевірки від 04.05.2016 року, Відповідач повинен був застосовувати цю норму податкового законодавства.

З наведених Відповідачем податкових інформацій вбачається, що перевірка контрагентів Позивача взагалі не проводилася, первинні документи цих контрагентів не досліджувалися, однак контролюючий орган навіть без проведення податкової перевірки робить висновок про неможливість підтвердити реальність господарських операцій вказаних платників податків з їх контрагентами. Відповідно, податкові повідомлення-рішення не надсилалися (не вручалися) контрагентам Позивача, оскільки перевірка цих платників не проводилася. Тому суд вважає незаконним використання Відповідачем в Акті перевірки Позивача висновків, викладених у вищенаведених податкових інформаціях.

Крім того, суд вважає, що Відповідач безпідставно послався на порушення кримінального провадження за ч. 1 ст. 205 КК України - фіктивне підприємництво щодо ТОВ «Домус Альянс», що ним було встановлено із податкової інформації ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.10.2015 року № 765/26-55-22-08/93815354 щодо ТОВ «Домус Альянс», оскільки доказом фіктивного підприємництва щодо ТОВ «Домус Альянс» може були лише ворок суду, що набрав законної сили, проте, як встановлено судом, за результатами вказаного кримінального провадження вироку суду не винесено.

Проте, враховуючи досліджені під час розгляду справи первинні документи по господарським операціям Позивача з контрагентами ТОВ «Зеріс», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Перс ЛТД», ТОВ «АТР Флайт», суд приходить до висновку, що ці операції Позивача є частково підтвердженими, а саме в частині операцій Позивача з ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Перс ЛТД» щодо транспортних послуг, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 000031403 від 25.05.2016 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування податкових зобов'язань внаслідок виключення сум податку, що сплачені Позивачем за вказаними операціями, та відповідно нарахування штрафних санкцій.

Так, судом встановлено, що на підставі господарських операцій з ТОВ «Зеріс» за договором від 02.03.2015 року № 2015/0203/17 Позивачем включено до складу податкового кредиту: у березні 2015 року суму ПДВ у розмірі 189090 грн., у квітні - 53333 грн., у травні 2015 року - 73582 грн., у червні - 56464 грн., у липні - 14383 грн., а всього в розмірі 386852 грн.

Сума штрафної санкції застосовано Відповідачем 25% від суми заниження ПДВ 384852 грн. та складає 96213 грн.

На підставі господарських операцій з ТОВ «Перс ЛТД» за договором від 01.10.2015 року № 451 Позивачем включено до складу податкового кредиту: у жовтні 2015 року суму ПДВ у розмірі 22672 грн., у листопаді - 21951 грн.

Сума штрафної санкції застосовано Відповідачем 25% від суми заниження ПДВ 44623 грн. та складає 11156 грн.

За таких обставин, враховуючи наведені висновки суду, позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню, а податкове повідомлення-рішення № 000031403 від 25.05.2016 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині збільшення ТОВ «Укрсільінвест» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 539344 грн., з яких за основним платежем - 431475 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 107869 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсільінвест» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000031403 від 25.05.2016 року яким ТОВ «Укрсільінвест» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 733815 грн., з яких з яких за основним платежем - 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 146763 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000031403 від 25.05.2016 року яким ТОВ «Укрсільінвест» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 733815 грн., з яких з яких за основним платежем - 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 146763 грн. в частині в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрсільінвест» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 539344 грн., з яких за основним платежем - 431475 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 107869 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.