Справа № 802/1308/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1308/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

02 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача - ОСОБА_2, представник на підставі договору про надання правової допомоги

представника позивача - ОСОБА_3, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу. В якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, розпорядженням Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області від 13.04.2012 р. № 191 надано дозвіл громадянину ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в користування на умовах оренди орієнтовною площею 0,42 га під господарськими будівлями і дворами на території Ковалівської сільської ради для обслуговування господарської будівлі. Строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимог щодо її відведення становить один рік і може бути подовжено одноразово на такий самий строк. У разі якщо протягом встановленого строку проект відведення земельної ділянки не подано на затвердження, дозвіл на розроблення проекту відведення та вимог щодо її відведення вважається анульованим.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.11.2015 р. № 2-5805/20-15-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Надано у власність позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу), розташовану на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області площею 1,3167 га із кадастровим номером НОМЕР_1 - для ведення особистого селянського господарства.

27.01.2016 р. за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,3167 га із кадастровим номером НОМЕР_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

07 квітня 2016 р. Немирівською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № 34-17, яким позивачу було визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб в розмірі 4151 грн. 49 коп. Об'єкт оподаткування - земельна ділянка площею 0,42 га на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що за позивачем на праві власності також зареєстровані земельні ділянки площею 609,6 кв.м. та площею 138,6 кв.м.

З листа Немирівської ОДПІ від 22.07.2016 р. №/8/13/-01--18 вбачається, що відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення відповідно до яких позивачу нараховано податок на нерухоме майно (вищевказані земельні ділянки), а саме: № 35855-13 від 25.06.2016 р. на суму 742 грн. 49 коп. та №35856-13 від 25.06.2016 р. на суму 168 грн. 81 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що позивач не є власником та за ним не зареєстровано право оренди земельної ділянки, з наявністю яких законодавство пов'язує виникнення обов'язку по сплаті земельного податку, а тому відсутні будь-які підстави вважати останнього платником такого податку як землекористувача (власника) земельної ділянки площею 0,42 га, що в свою чергу виключає можливість нарахування земельного податку, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до п.1 ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно із пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПК України).

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. (п.274.1 ст.274 ПК України).

Відповідно п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення Податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).

Згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, об'єктом оподаткування є ті земельні ділянки, земельні частки (паї), що перебувають у власності або в користуванні платника податку на будь-яких умовах, включаючи, але не обмежуючись, орендою.

При цьому, вказаними нормами не встановлено, що відповідні права на ділянки (зокрема, право користування) мають бути певним чином оформлені та зареєстровані.

У частинах 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, передбачено положення ст. 377 Цивільного кодексу України.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

За таких обставин, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України , обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 7 липня 2015 року справа № 21-775а15, постанові від 02.12.2015 року справа № 826/3130/15, та неодноразово була висловлена у рішеннях Вищого адміністративного суду.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Немирівському районі Вінницької області від 17.10.2016 р. 29-28-99.3-2226/2-16 у відділі Держгеокадастру відсутня інформація щодо передачі ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки загальною площею 0,42 га на території Ковалівської сільської ради на підставі розпорядження голови Немирівської районної державної адміністрації від 13.04.2012 р. № 191.

Відповідно до розпорядження Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області від 13.04.2012 р. №191 надано дозвіл громадянину ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в користування на умовах оренди орієнтовною площею 0,42 га під господарськими будівлями і дворами на території Ковалівської сільської ради для обслуговування господарської будівлі.

Згідно зі списком землекористувачів по Ковалівській сільській раді для нарахування земельного податку з 2010 року за ОСОБА_4 рахується 0,42 га - нежитлова будівля (колишній хімсклад) с. Ковалівка вул. Леніна, документація в процесі виготовлення.

Також відповідно до Відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 на праві власності належить нежитлові будівлі «Склад мінеральних добрив» та «Склад ядохімікатів» з 10.02.2012 року.

Отже, позивач є власником нежилих приміщень, за земельну ділянку під якими відповідачем оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано земельний податок, а тому, незважаючи на те, що ОСОБА_4 не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежилими приміщеннями, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутність належного оформлення земельних ділянок не є підставою для звільнення платника земельного податку від нарахування податку з площі всіх ділянок, що перебувають у його користуванні.

З урахуванням обставин справи та наведених приписів правових норм, колегія суддів вважає, що відповідач діяв правомірно щодо нарахування ОСОБА_4 суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 4151,49 грн., а тому не має підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 07.04.2016 року №34-17.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 лютого 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.