Справа № 802/2304/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 лютого 2017 р. Справа № 802/2304/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Федчука Р.П.

представників відповідача: Зюбанова В.В., Островерха Р.В., Каращенко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ТОВ "Аграна Фрут Україна"

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Аграна Фрут Україна» (надалі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (надалі - відповідач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Свої позовні вимоги позивач вмотивовує тим, відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка з питань державної митної справи, за результатами якої було складено акт від 29.11.2016 за №177/07-32-14-09-20118399, яким визначено порушення товариством вимоги ст. 69 Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України», п.п. 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Закону України «Про митний тариф України» в частині правильності класифікації товару при митному оформленні та вимог п. 109.1 ст. 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 14.12.2016 р. № , яким було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ з ввезених на митну територію України товарів на суму 249992,35 гривень, у т.ч. за податковим зобов'язанням - 199 993,88 грн, за штрафними санкціями - 49 998,47 грн, та №09, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності» на суму 1 199 963,25 грн, у т.ч. за податковим зобов'язанням 999 969, 37 грн, за штрафними санкціями 249 992,34 грн.

Позивач, не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся до суду з їх оскарженням та просив суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених ними у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграна Фрут Україна» зареєстровано Виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 03.07.1997 року за номером державної реєстрації №1149105. Взято на податковий облік товариство в органах ДФС від 08.07.1997 року, станом на 16.11.2016 року перебуває на обліку в Офісі великих платників ДФС та в ГУ ДФС у Вінницькій області як платник податків за неосновним місцем обліку, номер запису в Реєстрі платників податку на додану вартість від 01.10.2016 за №3988, індивідуальний податковий номер - 88.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД визначено: оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками (код ВЕД _46.38); виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у плашки (код ВЕД _11.07); пакування (код ВЕД _82.92); виробництво фруктових та овочевих соків (код ВЕД _10.32); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код ВЕД _47.11); основна інші види перероблення та консервування фруктів і овочів (код ВЕД _10.39).

Відповідачем в період з 16.11.2016 року по 24.11.2016 року проведено документальну невиїзну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Підставою для проведення документальної невиїзної перевірки стало виявлення ознак, що свідчать про порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено.

За результатами перевірки сформовано акт №177/02-32-14-09/20118399 від 29.11.2016 року про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "Аграна - Фрут" дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за митними деклараціями.

Під час перевірки виявлено, що при здійсненні митних оформлень товарів за митними деклараціями ТОВ "Аграна Фрут Україна" задекларовано наступні товари: від 21.11.2013 №401090000/2013/24897 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 -3 арт.; від 10.12.2013 №401090000/2013/26514 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 - 3 арт., від 30.12.2013 №401090000/2013/28080 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 - 3 арт., від 23.10.2014 №401090000/2013/22664 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 - 3 арт., від 19.08.2014 №401090002/2013/16988 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 арт., від 08.10.2015 №401090002/2015/21336, від 19.08.2014 №401090000/2013/16988 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22, від 30.03.2016 №401090002/2016/6875 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22, від 01.11.2016 №401090002/2016/26591 - Рибячий жир Omega 360 Pure 22 арт.

Відповідно до контракту №AFUKR 002 укладеного між ТОВ "Аграна Фрут Україна" (Платник) та нерезидентом AGRANA fruit Services GmbH, Австрія (Продавець), зазначений товар постачався на митну територію України.

В ході перевірки електронниих документів встановлено, що при здійсненні митних оформлень товару "Риб'ячий жир Omega 360 Pure" за митними деклараціями декларантом самостійно заявлено код товару згідно УКТ ЗЕД та застосовано ставку ввізного мита у розмірі 7% з митної вартості. Під час перевірки інших документів платником не було надано окрім тих, які надавались під час митного оформлення згідно вказаних вище митних декларацій.

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 14.12.2016 р. № , яким було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ з ввезених на митну територію України товарів на суму 249992,35 гривень, у т.ч. за податковим зобов'язанням - 199 993,88 грн, за штрафними санкціями - 49 998,47 грн, та №09, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності» на суму 1 199 963,25 грн, у т.ч. за податковим зобов'язанням 999 969, 37 грн, за штрафними санкціями 249 992,34 грн. ( а.с. 30-41).

Вказані вище рішення позивач вважає протиправними, відтак просить суд їх скасувати.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-УІ, а відносини з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-УІ.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до частини 3 цієї статті органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів та правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Також, відповідно до частин 1,4 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Пунктом 1 частини 2 статті вказано статті передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманих від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Згідно матеріалів справи, Головним управлінням державної фіскальної служби у Вінницькій області було проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Аграна Фрут Україна» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. За результатами перевірки було складено акт від 29/11/2016 р. за №177/07-32-14-09-20118399, яким визначено порушення ТОВ «Аграна Фрут Україна» вимог ст.69 МК України, ЗУ «Про митний тариф України», правил 1,6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД ЗУ «Про митний тариф України» в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосуванні при цьому заниженої ставки ввізного мита та вимог п. 109.1 ст. 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість.

Підставою для висновку відповідача про наявність порушення та здійснення нарахувань, згідно акту перевірки, став факт заявлення при митному оформленні імпорту товару Риб'ячий жир Omega 360 Pure 22 коду УКТ ЗЕД 1504 20 90 90 у вищезазначених ВМД та застосування ставки ввізного мита 7% митної вартості. На думку відповідача, зазначений товар слід було заявляти під кодом УКТ ЗЕД 1517 90 99 99 із застосуванням ставки ввізного мита 15%.

Так, на думку відповідача, позивач безпідставно відніс товар Omega 360 Pure 22 до товарної позиції 1504, так як з врахуванням пояснень до товарної позиції 1517 наявність у складі товару, крім вітамінів, таких добавок як лецитин та екстракт розмарину, унеможливлює класифікацію товару у товарній позиції 1504.

Згідно п.35 ст.1 Митного Кодексу України пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У п.19 ст. 1 МК наведено визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що митний контроль можливий після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Як вбачається із акту перевірки, підставою для проведення даної перевірки було виявлення ознак, що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено ( а.с.12).

Так, під час перевірки, відповідач використовував копії імпортних митних декларацій від 21/11/2013 №401090000/2013/24897; від 10/12/2013 №401090000/2013/26514; від 30/12/2013 № 401090000/2013/28080; від 23/10/2014 № 401090000/2014/22664; від 19/08/2015 № 401090002/2015/16988; від 08/10/2015 №401090002/2015/21336; від 30/03/2016 №401090002/2016/6875; від 01/11/2016 №401090002/2016/26591; висновок ЦМУЛД ЕР від 15/02/2013 р. № 142 та довідково - Рішення митної адміністрації Австрії від 30.04.2015 № АТ2014/000734 від 04.06.2012 № АТ2011/000713 ( а.с.12). В подальшому, відповідач у акті перевірки зазначає, що інших документів, а ніж ті, що надавалися під час митного оформлення, ними використано не було ( а.с.16).

Згідно матеріалів справи, під час процедури розмитнення товару митний орган самостійно визначив митну вартість товару, застосовуючи шостий (резервний) метод (а.с. 54-63), для чого було взято проби (зразки) товару, що підтверджується актом про взяття проб на дослідження від 23/01/2013 б/н. За результатами досліджень ЦМУЛДЕР було підтверджено вірність класифікації товару «Риб'ячий жир Omega 360 Pure» за кодом УКТ ЗЕД 1504 20 90 90. Згідно висновку ЦМУЛДЕР від 15/02/2013 №142, результати експериментальних досліджень проби за визначеними показниками не протирічать наданим супровідним документам (п.6.4.) та опису продукту «Omega 360 Pure 22» у гр.31 МД (ІМ 40 ТН) від 23.01.2013 №401090000/2013/001037 щодо належності продукту до риб'ячого жиру» (а.с.64).

Таким чином, митний орган підтвердив вірність визначеного коду ЗКТ ЗЕД 1504 20 90 90 для товару Omega 360 Pure 22 у декларації від 23/01/2013 р. №401090000/2013/001037, прийняв митну декларацію, здійснив митне оформлення та випустив товар у вільний обіг.

Згідно зі статтею 313 Митного кодексу України класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем приписів законодавства в частині правильності класифікації товару при митному оформленні під час декларування при визначенні коду УКТЗЕД є безпідставним, оскільки під час декларування позивач керувався рішенням митного органу (підтвердженням) про віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД .

Підставою для зміни коду УКТЗЕД Відповідач зазначив Рішення митної адміністрації Австрії від 30/04/2015 № АТ2014/000734, від 04/06/2012 №АТ2011/000713.

Суд критично оцінює такі посилання відповідача , з огляду на те, що зазначені рішення не приймались відносно товару «Риб'ячий жир Omega 360 Pure», що використовується для виробництва харчових продуктів, а відносно готового до споживання продукту у пляшках по 200 мл. з додаванням олії (концентрату) цитрусових, що є зовсім іншим товаром. Крім того, Рішення митної адміністрації Австрії не є джерелом права при класифікації УКТЗЕД в Україні, а носить довідковий характер.

Товар «Риб'ячий жир Omega 360 Pure» не є готовим до споживання продуктом, а сировиною для виробництва харчових продуктів, що не заперечується відповідачем та підтверджуються у тому числі і актом перевірки.

Тому рішення Відповідача про визначення для товару «Риб'ячий жир Omega 360 Pure» коду УКТ ЗЕД 1517 90 99 99 не відповідає Основним правилам інтерпретації УКТЗЕД ЗУ «Про митний тариф України» в частині правильності класифікації товару.

Крім того, надаючи правову оцінку оскаржуваним рішення, суд зазначає наступне.

Згідно пояснень представників відповідача установлено, що ввезений риб'ячий жир не може класифікуватися у товарній позиції 1504, оскільки згідно висновку №142 до складу даного риб'ячого жиру входить лецитин та екстракт розмарину.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно вимогами УКТЗЕД в редакції від 12.03.2016, продукти, які містять добавки, зокрема гліцетин, класифікують у товарній позиції 1517. Продукти цієї товарної позиції, які могли бути попередньо гідрогенізовані, можуть бути піддані емульгуванню, збиванню, текстуруванню можуть містити добавки в невеликих кількостях лецитину.

Даний товар віднесено відповідачем до товарної позиції 1517, та віднесено до категорії , де ставка ввізного мита становить 15%.

Згідно Методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно вимогами УКТЗЕД, рідкі суміші нелетких олій або їх фракцій, не піддані збиванню, емульгуванню, тестуванню тощо, які не містять добавок, що змінюють споживчі властивості продукту класифікуються у товарній підкатегорії .

У разі додавання до сумішей олій, які класифікуються у товарних під категоріях та , речовин, що змінюють споживчі або технологічні властивості (смакові, ароматичні, лікувально-профілактичні, текстуруючі добавки тощо), вони розглядаються як приготування з новими властивостями та мають класифікуватися у товарній під категорії .

Проте, відповідно до висновку №142 складеного 15 лютого 2013 року досліджувана проба являє собою однорідну прозору в'язку рідину жовтого кольору, без вираженого запаху, а також містить лецитини Е322. При цьому, у висновку вказано, без зміни хімічного складу.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 04.07.2013 року у справі № 21-202а13 визначив, що, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

Тобто, оскільки відповідач, приймаючи ВМД, погоджувався з кодом товарної номенклатури, зазначеної імпортером, зауваження до ВМД, у яких зазначено текстовий опис товару та код класифікаційного групування УКТЗЕД, були відсутні, підтвердив правомірність віднесення товару до певного коду товарної номенклатури та пропустив його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому відповідач не має правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема з посиланням на результати перевірки та на положення підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 54.3. Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до ст. 54.4. Податкового кодексу України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

У даному випадку суд звертає увагу на те, що такі дії можуть вчинятися саме під час проходження процедури митного оформлення.

Так, митна вартість товару Omega 360 Pure 22 визначалась митним органом самостійно що підтверджується рішенням про визначення митної вартості 401090000/2013/000202/1 від 21.11.2013, графа 44 ВМД, примітка 1501.

Таким чином, відповідач неправомірно здійснив донарахування суми податку , а також застосував штрафні (фінансові) санкції за зобов'язаннями, суму яких він визначив самостійно.

Частина 6. ст. 69 Митного кодексу встановлює, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийняло на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема зазначено у акті перевірки, відповідач не досліджував ніяких нових документів чи відомостей, які б не були предметом розгляду під час митного оформлення товару.

Також, випадків, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів, відповідач не навів.

Мотивація та докази, на які посилається відповідач заперечуючи проти позову, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи позивача, а встановлені у справі обставини не підтверджують позиції відповідача покладеної в основу оскаржуваних рішень.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 14.12.2016 за №№ та .

Стягнути на користь ТОВ "Аграна Фрут Україна" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області сплачений судовий збір у розмірі 21 749 (двадцять одна тисяча сімсот сорок дев'ять) грн. 34коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: