Справа № 569/10352/16-а
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа Рівненська обласна рада на стороні позивача про визнання дій протиправними та скасування незаконних рішень,-

в с т а н о в и в:
В Рівненський міський суд з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа Рівненська обласна рада на стороні позивача про визнання дій протиправними та скасування незаконних рішень.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд дії Управління праці та соціального захисту населення щодо скасування безтермінового статусу «Члена сім`ї загиблого» ОСОБА_1 та анулювання посвідчення серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2004 року визнати протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України; рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому створеної для розгляду питань, пов`язаних зі встановленням статусу члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни згідно Закону України «Про захист ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 14 серпня 2014 року, протокол №1229.3 ( ОСОБА_1 ) скасувати; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому компенсувати ОСОБА_1 усі невиплачені та не відшкодовані пільги за період від прийняття незаконних рішень і до моменту виконання рішення суду, а саме 8088,44 грн. (вісім тисяч вісімдесят вісім гривень 44 копійки).

В судовому засіданні представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

В судовому засіданні представник третьої особи Рівненської обласної ради на стороні позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1967 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 21 жовтня 1967 року.

ОСОБА_1 повторно в шлюбі не перебувала та шлюб з ОСОБА_2 не розривала.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні паспортом громадянина України НОМЕР_3 виданим 14 травня 2002 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна відмітка Відділу ЗАГС про реєстрацію шлюбу 21 жовтня 1967 року з ОСОБА_2 , 1942 року народження. Інші дані про перебування ОСОБА_1 у повторному шлюбі відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у віці 62 років помер.

Вказана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 29 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 62 років про що в книзі реєстрації актів про смерть 2004 року квітня місяця 29 числа зроблено запис за №708. Причина смерті: церебральний атеросклероз.

З дослідженої в судовому засіданні постанови №432 14 військово-лікарської комісії ЗахОК вбачається, що захворювання: «ішемічна хвороба серця, вінцева недостатність І ст., Атеросклероз аорти, вінцевих артерій. Атерослеротичний кардіосклероз, НІ», підтверджене даними медичної книжки за період служби ОСОБА_2 , 1942 року народження, яке в подальшому призвело до розвитку «Церебрального атеросклероза», що згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_5 явилося причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Підстава: протокол №31 від 23 липня 2004 року.

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 15 червня 2004 року №ХТ-8659 виданої Рівненським обласним військовим комісаріатом вбачається, що довідка видана ОСОБА_1 в тому, що вона є вдовою ветерана військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року №203/98-ВР (із змінами та доповненнями за №2373-ІІІ від 05 квітня 2001 року).

06 вересня 2004 року ОСОБА_1 було видано безтермінове посвідчення «Члена сім`ї загиблого» серії НОМЕР_1 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управлінням праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому.

14 серпня 2014 року рішенням комісії Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому встановлено неналежність позивачки ОСОБА_1 до осіб на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнано недійсним посвідчення «Члена сім`ї загиблого» серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2004 року, припинено з 01 вересня 2014 року надання пільг, передбачених ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст.18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

На виконання наведеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 було затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, відповідно до п.4 якого особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що чинність цього Закону поширюється також на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

В судовому засіданні було встановлено, про що зазначено вище, що право на отримання пільг за позивачкою після смерті чоловіка було визнано відповідними документами, зокрема висновками, постановами, заключеннями.

Зазначені висновки, постанови та заключення є чинними і на час розгляду справи ніким не скасовані.

Інших документів, які б свідчили про інший статус особи позивачки відповідачем не надавались.

Які саме документа, що подавались позивачкою на розгляд комісії при встановленні їй відповідного статусу, не відповідають нормам ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» представником відповідача не зазначено.

З огляду на те, що статус позивачки був встановлений, вона не була зобов`язана повторно доводити свою належність до відповідної категорії осіб. За наявності сумнівів саме відповідач або інша особа була зобов`язана довести протилежне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення оформлені протоколами в частині скасування статуту «Члена сім`ї загиблого» та анулювання посвідчення позивачки і припинення виплати пільг прийнято з порушенням норм закону.

Крім того, заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що жодними нормативними актами відповідачу не надано право скасовувати видане їй безтермінове посвідчення; визнавати її особою, що не має права особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилання відповідача на п.13-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» не заслуговує на увагу, оскільки дані положення не містять підстав можливості перегляду попередньо прийнятих рішень про надання осіб статусу певної категорії.

Зазначення представником відповідача що позивачка має право користуватися пільгами, встановленими іншими Законами України, також не надає підстав для скасування безтермінового статусу «Член сім`ї загиблого».

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в України ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користуватися певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та їх службових осіб діє спеціально-дозвільний принцип конституційного права, який поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов`язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами, законами України і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції заборонено.

Також заслуговує на увагу посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7рп/2009 (справа №1-9/200921 про скасування актів органів місцевого самоврядування). В ньому визначено, що в Основному Законі України передбачено право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобов`язані розглянути звернення (стаття 40).

Законом України «Про звернення громадян» встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати оскаржувані рішення (абзац п`ятий частини першої статті 19). Також, у вказаному рішенні Конституційний Суд зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст.3).

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст.74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

В судовому засіданні встановлено що на підставі попередньо прийнятого рішення Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради було надано позивачці статус «Член сім`ї загиблого», тобто вона набула суб`єктивних прав і суб`єкт цих правовідносин, тобто позивачка заперечувала проти припинення даних відносин, а тому самостійне скасування органом місцевого самоврядування свого рішення є порушенням прав позивачки.

Визначення розмірів доплат до пенсії для осіб, які мають статус «Член сім`ї загиблого» здійснюється згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 (із змінами та доповненнями) «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення». Зокрема, розміри доплат встановлені у твердих сумах: членам сімей осіб, загиблих чи померлих військовослужбовців, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, для того, що б розмір зазначеного підвищення становив 398,58 грн. (до набрання чинність змінами законодавства від 25 березня 2014 року така сума дорівнювала 42% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Згідно довідки відділу пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області від 30 листопада 2015 року №3917/07 видану ОСОБА_1 , остання отримувала щомісячну доплату до пенсії в казаному розмірі.

Крім того, позивач щороку отримувала одноразову грошову допомогу до Дня Перемоги, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради №336 від 01 грудня 2015 року.

Згідно матеріалів справи, виплата пільг для позивачки припинилась з 01 вересня 2014 року і була відновлена з січня 2016 року. Таким чином, сума недоплат до пенсії ОСОБА_1 становить 8088,44 грн. виходячи з наступного розрахунку: 398,58 грн. х 18 місяців = 7183,44 грн. Сума виплати щорічної допомоги до 5 травня становить 440 грн. за 2015 рік та 465 грн. за 2016 рік, а всього 905,00 грн. Загальний розмір заборгованості становить 8088,44 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, тому суд його приймає як достовірний.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач в судовому засіданні належними та допустимими доказами довела заявлені у адміністративному позові вимоги, а представник відповідача заявлені позовні вимоги не спростував, а у адміністративних справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160-162,186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа Рівненська обласна рада на стороні позивача про визнання дій протиправними та скасування незаконних рішень задоволити.

Визнати протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо скасування безтермінового статусу «Члена сім`ї загиблого» ОСОБА_1 та анулювання посвідчення серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2004 року.

Скасувати рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, створеної для розгляду питань, пов`язаних зі встановленням статусу члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни згідно Закону України «Про захист ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 14 серпня 2014 року, протокол №1229.3 ( ОСОБА_1 ).

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради компенсувати ОСОБА_1 усі невиплачені та не відшкодовані пільги за період від прийняття незаконних рішень і до моменту виконання рішення суду, а саме: 8088,44 грн. (вісім тисяч вісімдесят вісім гривень 44 копійки) .

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :