Справа № 161/17532/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/128/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року

місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Заболотько Д.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Білик Олени Василівни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 17 грудня 2016 року відповідачем було складено відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилається на те, що в оскаржуваній ним постанові від 17.12.2016 року зазначено, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», н.з НОМЕР_1, 17.12.2016 року в м.Луцьку по вул. Кравчука, 36, здійснив зупинку ближче 10 м, а саме: 2м до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР. Вважає, що в даній постанові зі сторони працівників поліції допущені процесуальні порушення та відмовлено йому скористатись правовою допомогою, про яку він клопотав.

Вказане правопорушення полягає у невиконані вимог припису пп. «г» п. 15.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким заборонено зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Складанню оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення передувало обвинувачення його зі сторони лейтенанта Білик О.В. у скоєнні даного правопорушення, повідомлення про те. що розгляд справи відбувся, а письмові клопотання позивача, зокрема, про відкладення розгляду справи і залучення захисника розглянуті з врахуванням такого права правопорушника, передбаченого ст. 268 КАС України не були. Процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, права особи - правопорушника передбачені ст. 268 КУпАП щодо отримання ним правової допомоги дотримані не були. Крім того, відповідно до положень ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 цього Кодексу (якщо правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів за місцем проживання порушників. Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення, визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив суд визнати дії інспектора патрульної служби роти №4 батальйону УПП м. Луцька ДПП Білик Олени Василівни при притягнення ОСОБА_3 до адміністративної

відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 028599 від 17 грудня 2016 року ,

про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в 255,00 гривень - визнати протиправною та скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів, просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що неправомірних дій зі сторони відповідача не було, діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Білик Олени Василівни, відносно позивача 17 грудня 2016 року було винесену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 028599, з якої вбачається, що 17 грудня 2016 року, керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», н.з НОМЕР_1, 17.12.2016 року в м.Луцьку по вул. Кравчука, 36, здійснив зупинку ближче 10 м, а саме: 2м до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР.

Як вбачається із зазначеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту г) п. 15.9 ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Тобто, відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП може мати місце у разі порушення, в тому числі п. 15.9 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала, що ОСОБА_3 здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, версія про те, що позивачу необхідно було здійснити вимушену зупинку для купівлі ліків, є малоймовірною, висунута після винесення інспектором постанови про вчинення правопорушення, і спростовується наведеними в судовому засіданні доказами обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Доказів, які б свідчили про неправомірність дій інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Білик Олени Василівни в судовому засіданні не здобуто.

Отже, судом встановлено, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, стягнення щодо ОСОБА_5 застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 ст. 122 , згідно з якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність судом не здобуто, а тому, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159-163 КАС України, ч.1 ст. 122, ст. 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Білик Олени Василівни, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта