Справа № 643/13906/16-а
Суддя: Мамалуй М. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/65/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.,

за участю: секретаря Кречетової М.А.,

відповідачів: Деркач І.С., Степанова Д.І.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора відділу адміністративного УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Деркач Ірини Сергіївни, інспектора УПП в м. Харкові Степанова Дмитра Ігоревича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив: скасувати постанову інспектора Деркач І.С. № К-1304/41/14/02-2016 від 03.10.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.08.2016 року інспектором патрульної поліції Степановим Д.І. винесено постанову АР №095827 про притягнення його за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладений штраф у розмірі 255 грн. У постанові вказано, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд в зону дії дорожнього знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено", чим порушив вимоги п. 8.4В ПДР України. Подальший розгляд вказаної постанови здійснювався інспектором Деркач І.С., що винесла постанову К-1304/41/14/02-2016 від 03.10.2016 року, копію якої він отримав 17.10.2016 року, а з 19.10.2016 по 01.11.2016 року перебував у відрядженні.

ОСОБА_3 вважає постанову незаконною, оскільки він є інвалідом, а згідно із ПДР дія знаку 3.2. не поширюється на водіїв інвалідів. Крім того, оскаржувана постанова була складена на місці зупинки, тоді як, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2015 року, розгляд за місцем вчинення правопорушення, застосоване у ч. 1 ст. 276 КУпАП, вказує на місце знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, зокрема за адресою знаходження УПП м. Харкова по вул. Шевченка 315а. Тому, вважає, що інспектором поліції Степановим Д.І. не був дотриманий порядок розгляду справи, передбачений ст. 283 КупАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливлює виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Позивач вважає, що інспектором Деркач І.С. також був порушений порядок розгляду справи, оскільки він не був сповіщений про розгляд, йому не надана можливість скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, інспектор Деркач І.С. невірно вказала, що відповідно до п.33 ПДР, не поширюється дія знаків 3.1., 3.2, 3.35-3.38, 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід".

У судовому засіданні 11.01.2017 року позивач уточнюючи позовні вимоги, просив: скасувати постанову серії АР №095827 від 25.09.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, від попередніх вимог не відмовився. Підтримав вимоги, викладені у позові. Додатково пояснив, що під час зупинки інспектором Степановим Д.І., він виходив із автомобіля, надавав пакет документів разом із посвідченням, у якому вказано, що він є інвалідом з дитинства 3 групи. Незважаючи на явні ознаки його обмежених можливостей, інспектор сказав, що всі рівні перед законом, надати додаткові документи, які посвідчують його статус не запропонував. Вказав, що дійсно на той час його автомобіль не був обладнаний знаком "Інвалід".

У судовому засіданні відповідач Деркач І.С. заперечувала проти позову. Пояснила, що нею як посадовою особою розглядалася скарга на постанову від 25.09.2016 року, що винесена інспектором Степановим Д.І. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду якої, було відмовлено у скасуванні зазначеної постанови, оскільки ОСОБА_3 не надав посвідчення інваліда та його автомобіль не обладнаний знаком "Інвалід", які лише у сукупності надають право проїзду під знак 3.2. ПДР. Вважає, що вимоги ст. 276 КУпАП визначають, що місцем розгляду справи є територіальна юрисдикція служби у м. Харкові, в т.ч. вул. Соборна, де і була складена постанова інспектором Степановим Д.І., про що зазначено у вказаному позивачем рішенні КСУ.

У судовому засіданні відповідач Степанов Д.І. проти позову заперечував. Підтвердив відомості, що зазначені у постанові від 29.09.2016 року, пояснив, що водій ОСОБА_3 проїхав під заборонений знак, документи, що посвідчують статус інваліда не надавав, таблички "Інвалід" на автомобілі не було. Постанова була складена ним на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_3 виходив із машини, останній невеликого зросту, ознак інвалідності він не бачив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У постанові серії АР №095827 від 25.09.2016 року вказано, що водій ОСОБА_3 не виконав вимоги знаку 3.2. "Рух механічних ТЗ заборонено" та проїхав в зоні дії знаку 3.2, чим порушив п. 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Листом ДПП УПП у м. Харкові № К-1304/41/14/02-2016 від 03.10.2016 року ОСОБА_3 повідомлено, що за його скаргою від 26.09.2016 року проведено перевірку, за якою підстав для скасування постанови серії АР №095827 не виявлено, роз'яснено право на оскарження

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 122 КУпАП ч. 1 передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно п. 8.1, 8.2 ПДР: регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» підрозділу 3 «Заборонні знаки» ПДР: дорожнім знаком 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено".

Пунктом 2.8. визначено, що водій-інвалід, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Інвалід", може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35-3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

У посвідченні серії АЗ №242779 від 13.02.2006 року вказано, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства 3 групи довічно.

Таким чином, Правилами дорожнього руху водіям-інвалідам, які керують автомобілями з розпізнавальним знаком «Інвалід» надано можливість здійснювати проїзд під знаком 3.2. ПДР. При цьому, слід зазначити, що наявність таблички 7.18 стосується виключно знака 3.34 ПДР.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення ПДР (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

За статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 251 КУпАП визначається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі дослідженого, вбачається, що водієм ОСОБА_3 не були належним чином виконані вимоги п. 2.8. ПДР, зокрема, його автомобіль не був позначений розпізнавальним знаком "Інвалід", та він не пред'явив документи, що підтверджують його статус інваліда, однак слід вказати наступне.

Стаття 8 КАС вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону. Під законом тут мається на увазі положення нормативно-правового акта. По-перше, закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість особі самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб'єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб'єктів владних повноважень (п. 27 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 року45).

Враховуючи, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, особою з явними обмеженими можливостями, суд вважає необхідним застосувати принцип верховенства права при розгляді даної справи та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за проїзд під знак "Рух механічних транспортних засобів заборонено", відступлення за яким передбачено для інвалідів.

Суд роз'яснює ОСОБА_3 недопустимість в подальшому зловживання своїми правами та необхідність дотримуватися вимог законодавства.

Керуючись статями 158-163, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора відділу адміністративного УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Деркач Ірини Сергіївни, інспектора УПП в м. Харкові Степанова Дмитра Ігоревича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР №095827 від 25.09.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_3 - закрити.

В інших вимогах - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 03.02.2017 року.

Головуючий суддя М.В.Мамалуй