Справа № П/811/1131/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2017 рокусправа № П/811/1131/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Світловодської відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 р. в справі № П/811/1131/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодського відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Світловодського відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1 за період з 06.03.2013 р. по 07.06.2016 р. на суму 1048,56 грн., в тому числі 211,99 грн. штраф та 836,57 грн. пеня; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 12.08.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями за платежем плата за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів в розмірі 8330,00 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову через порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідачем приведено приписи Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», проте відсутні доводи на обґрунтування не згоди з висновками суду першої інстанції.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 19.12.2016 р. просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити. В подальшому до судового засідання представник позивача не зявлявся, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, у звязку з чим колегія суддів визнала за можливе закінчити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Світловодським відділенням Олександрійської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності - платежів за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів за 2014, 2015, I квартал 2016 р. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт № 28/1202/НОМЕР_3 від 28.07.2016 р., яким встановлено неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності з податку або збору (обов'язкового платежу), відповідальність за що передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу II Податкового кодексу України; дані камеральної перевірки свідчать про заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях (розрахунках), уточнюючих деклараціях (розрахунках), та відповідальність платника передбачена пунктом 123.1 статті 123 розділу II Податкового кодексу України.

Відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1 за період з 06.03.2013 р. по 07.06.2016 р. на суму 1048,56 грн., в тому числі 211,99 грн. штраф, 836,57 грн. пеня; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 12.08.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями за платежем «Плата за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів» в розмірі 8330,00 грн.

У звязку тим, що станом на день проведення камеральної перевірки щодо плати за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів у контролюючого органу відсутні повноваження на стягнення цієї плати, оскільки така плата не передбачена Податковим кодексом України, а згідно з відомостями контролюючого органу станом на 17.01.2014 р. у позивача відсутня заборгованість зі сплати податків та зборів, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Висновок про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1 судом першої інстанції мотивований тим, що відповідно до довідки № 22 станом на 17.01.2014 р. відсутня заборгованість у позивача зі сплати податків та зборів.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Світловодським відділенням Олександрійської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка оформлена актом від 28.07.2016 р. № 28/1202/НОМЕР_3 та якою встановлено неподання позивачем розрахунків платежів за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів за 2014 рік, 2015 рік, 1 квартал 2016 р., що є порушенням п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, пп. 2 п. 18 ст. 49 Податкового кодексу України, а також заниження або завищення податкових зобовязань.

На підставі вказаного акту камеральної перевірки Олександрійською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 р. № НОМЕР_2 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем «Плата за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів» в вигляді штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8330 грн. Світловодським відділенням Олександрійської ОДПІ прийняте рішення від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача за період з 06.03.2013 р. по 07.06.2016 р. застосовано штраф в розмірі 211,99 грн. та нарахована пеня в сумі 836,57 грн.

Єдині правила справляння збору за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, що є державною власністю, визначає Порядок справляння збору за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 449 (далі Порядок № 449).

Відповідно до п. 2 Порядку № 449 до спеціального використання належать усі види користування водними живими ресурсами (за винятком любительського і спортивного рибальства у водоймах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) з природного середовища.

Згідно з п. 3 Порядку № 449 спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами (далі - користувачами) за наявності дозволів та за відповідний збір.

За приписами п. 5 цього Порядку розмір збору за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів обчислюється з урахуванням виду ресурсів, нормативів збору, визначених Кабінетом Міністрів України, і квоти вилову.

Збір за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів - це сума авансового платежу за одержання користувачами квот вилову в розмірі 5 відсотків вартості квоти, щоквартальний збір за фактичний вилов рибних та інших водних живих ресурсів із зменшенням на суму авансового платежу і витрат на здійснення в попередні періоди рибоводно-меліоративні роботи та роботи з відтворення рибних та інших водних живих ресурсів.

У разі спеціального використання рибних та інших водних живих ресурсів, для яких не встановлено ліміти (квоти) на їх спеціальне використання, а також коли вилов зазначених ресурсів здійснюється без квотування в межах загального ліміту, розмір збору обчислюється на основі нормативів збору та фактичних обсягів вилову у звітному періоді. В таких випадках збір справляється щоквартально.

Як встановлено п. 6 Порядку № 449, справляння збору здійснюється після отримання в установленому порядку користувачами квот на спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів.

Квоти визначаються Державним агентством рибного господарства шляхом поділу ліміту на частки між користувачами.

Порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів встановлює Інструкція про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, затверджена наказом Державного комітету рибного господарства України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 24.12.99 N 167/156/299/300/650, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2000 р. за № 17/4238, пунктом 2.2 якої передбачено, що користувач зобов'язаний вести облік вилучених водних живих ресурсів наростаючим підсумком з початку року та щокварталу складати в двох примірниках розрахунок за встановленою формою згідно з додатком. Один примірник розрахунку подається державному податковому органу за місцем реєстрації користувача як суб'єкта господарської діяльності, другий - органу рибоохорони Держкомрибгоспу України, в зоні діяльності якого користувач здійснює вилучення водних живих ресурсів, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що основним видом діяльності позивача відповідно до свідоцтва платника єдиного податку є рибальство; надання послуг у рибальстві. Державним агентством рибного господарства в особі Кіровоградрибоохорони видано позивачу дозвіл № 14 від 20.01.2014 р. на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних обєктах (їх частинах), вид спеціального використання промисловий вилов водних біоресурсів; строк дії дозволу з 20.01.2014 р. по 20.01.2019 р.

Крім того, судовою колегією встановлено, що позивачем протягом 2014-2015 років, а також 1 півріччя 2016 р. на надавався до контролюючого органу розрахунок платежів за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів.

Пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

За приписами статті 8 Податкового кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Дійсно, в переліку загальнодержавних податків з зборів, якій міститься в статті 9 Податкового кодексу України, відсутній такий вид збору як збір за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів. Такій збір також не передбачено статтею 10 цього кодексу, якою визначені місцеві податки.

Пунктом 2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було встановлено, що збори (плата, внески), не встановлені цим Кодексом як загальнодержавні або місцеві, але встановлені законодавчими актами України як обов'язкові платежі до набрання чинності цим Кодексом, справляються за правилами, встановленими цими законодавчими актами України, до набрання чинності законом про адміністративні послуги та іншими законами, що регулюватимуть справляння відповідних зборів (плати, внесків).

Даний пункт втратив чинність з 01.01.2014 р. відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги».

Відносини у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, об'єкти якого перебувають у стані природної волі, у напіввільних умовах чи в неволі, на суші, у воді, грунті та повітрі, постійно чи тимчасово населяють територію України або належать до природних багатств її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, регулюються, в тому числі й Законом України «Про тваринний світ», згідно зі статтею 3 якого об'єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

До основних вимог та принципів охорони, раціонального використання і відтворення тваринного світу відноситься платність за спеціальне використання об'єктів тваринного

світу (стаття 9 вказаного Закону).

Як встановлено статтею 17 Закону України «Про тваринний світ» спеціальне використання об'єктів тваринного світу в порядку ведення мисливського і рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям і громадянам права користування мисливськими угіддями та рибогосподарськими водними об'єктами.

Спеціальне використання об'єктів тваринного світу здійснюється лише за відповідними дозволами чи іншими документами, що видаються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ця вимога поширюється також на власників чи користувачів земельними ділянками, на яких перебувають (знаходяться) об'єкти

тваринного світу.

Справляння збору за спеціальне використання обєктів тваринного світу, до якого відноситься рибальство, включаючи добування водних безхребетних тварин, передбачено статтею 18 Закону України «Про тваринний світ», якою, зокрема, визначено, що порядок справляння і розміри збору за спеціальне використання об'єктів тваринного світу встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відтак, оскільки законодавством встановлено справляння збору за спеціальне використання обєктів тваринного світу, в тому числі за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, а позивач є особою, що здійснює спеціальне використання водних біоресурсів, вона зобовязана подавати контролюючому органу розрахунок збору.

Вказані обставини свідчать про неправильний висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для подання позивачем податкової звітності (розрахунків) з вказаного вище збору.

Сукупність встановлених судом апеляційної інстанції обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за неподання податкової звітності відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішення № НОМЕР_2 від 12.08.2016 р.

Щодо рішення Світловодського відділення Олександрійської ОДПІ від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача за період з 06.03.2013 р. по 07.06.2016 р. застосовано штраф в розмірі 211,99 грн. та нарахована пеня в сумі 836,57 грн., колегія суддів вказує на наступне.

Із розрахунку штрафних санкцій (а.с. 7-8), а також наданих на вимогу суду апеляційної інстанції облікової картки платника єдиного внеску вбачається наявність факту несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

За приписами ч. 8 ст. 9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464).

Як встановлено п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а за положеннями ч. 10 ст. 25 Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, при цьому нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25).

Отже, у звязку із несвоєчасним перерахування позивачем єдиного внеску, відповідачем обґрунтоване прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та пені.

При цьому посилання суду першої інстанції, що відповідно до довідки № 22 станом на 17.01.2014 р. відсутня заборгованість у позивача зі сплати податків та зборів, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до розрахунку штрафних санкцій позивачем здійснювалось перерахування єдиного внеску із порушенням строків, починаючи з липня 2014 р.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 р. в справі № П/811/1131/16 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 р. в справі № П/811/1131/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодського відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти в справі № П/811/1131/16 нову постанову.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодського відділення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 09.02.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко