Справа № 380/1715/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/1715/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Лісовенко П.І. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - Адвоката Біленчука Сергія Миколайовича на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльногсті протиправною та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернулася в Тетіївський районний суд Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області щодо перерахунку їй щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити їй недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як члену сім'ї загиблого, за 2016 рік, відповідно до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач правомірно здійснив нарахування і виплатив позивачу, як члену сім'ї загиблого разову грошову допомогу до 5 травня в 2016 році у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрі України від 29.04.2016 № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 05 травня деяким категоріям громадян».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що разова грошова допомога до 5 травня має бути нарахована та виплачена позивачу згідно вимог 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є членом сім'ї (матір'ю) загиблого учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії А № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Як вбачається з позову, позивач у 2016 році отримала щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році в розмірі 500 грн., що також підтверджується списками пенсіонерів на виплату щорічної грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» Міноборони (а.с. 46-49).

29 вересня 2016 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області з заявою № 10/366, в якій просила нарахувати та виплатити їй невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як члену сім'ї загиблого за 2016 рік у сумі 5 185 грн.(а.с. 7).

Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області листом від 30 вересня 2016 року № 10/1835 повідомило позивача про те, що їй була виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 05 травня деяким категоріям громадян» в сумі 500 грн. (а.с. 8).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (з урахуванням змін, внесених Законом України № 107-VI від 28.12.2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України») щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зміни внесені до ч. 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Таким чином, зазначена редакція ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» втратила чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008, в зв'язку з чим відновила дію її попередня редакція, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ І Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у 2016 році допомога до 5 травня виплачується виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05 грудня 2016 року № 592/8115/16-а (К/800/33372/16).

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до п.п. 4 п. 1 зазначеної постанови членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 465 гривень.

29 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян», якою підпункти 4 і 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" виключено та установлено у 2016 році виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - у розмірі 500 гривень.

Також колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу, як члену сім'ї загиблого (матері) разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році у розмірі 500 грн., як встановлено постановою Кабінету Міністрі України від 29.04.2016 № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 05 травня деяким категоріям громадян».

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - Адвоката Біленчука Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 06 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.