Справа № 607/16095/15-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Львів № 876/6986/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника відповідача - Гірняка В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року у справі № 607/16095/15-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Тернопільської міської ради Тернопільської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08 квітня 2011 року № 6/7/32 «Про впорядкування продажу пива, слабоалкогольних напоїв в роздрібній торгівельній мережі міста».

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що оскаржене рішення прийняте відповідачем поза межами наданих йому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень та обмежує її право на здійснення підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями, надане, зокрема, ліцензією від 17 березня 2015 року серії НОМЕР_1.

Також позивач заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, з посиланням на те, що рішення відповідача від 08 квітня 2011 року № 6/7/32 «Про впорядкування продажу пива, слабоалкогольних напоїв в роздрібній торгівельній мережі міста» є регуляторним актом та застосовується до неї щодня, що вказує на триваючий характер порушення її прав у зв'язку з його незаконним прийняттям.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року поновлено позивачу строк звернення до суду і в задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча її було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.

Заслухавши головуючого суддю, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 з 05 квітня 1995 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності якої є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач мала право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що підтверджується копіями ліцензії від 20 травня 2013 року Серія НОМЕР_4, виданої регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України в Тернопільській області (термін дії з 25 травня 2013 року по 25 травня 2014 року) та ліцензії від 11 березня 2015 року Серія НОМЕР_3, виданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (термін дії з 16 березня 2015 року по 16 березня 2016 року).

08 квітня 2011 року Тернопільською міською радою прийнято рішення № 6/7/32 «Про впорядкування продажу пива, слабоалкогольних та алкогольних напоїв в роздрібній торгівельній мережі міста», згідно з яким заборонено продаж пива (крім безалкогольного), слабоалкогольних та алкогольних напоїв в торгівельній мережі міста, за винятком закладів ресторанного господарства, з 22:00 год. до 08:00 год.

Вказане рішення було належним чином опубліковано в засобах масової інформації та на офіційній сторінці Тернопільської міської ради у мережі Інтернет. Сторонами вказані обставини не заперечуються.

Розглядаючи справу по суті заявлених вимог, суд першої інстанції керувався тим, що позивач з поважних причин пропустила строк звернення до суду з даним позовом, в обґрунтування чого вказав на належне їй право на судовий захист та доведення перед судом законності та обґрунтованості заявлених вимог.

Так, частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржене рішення Тернопільської міської ради є регуляторним актом органу місцевого самоврядування, який відповідно до вимог частини дванадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» оприлюднюється у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно з частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що акти органів місцевого самоврядування вважаються доведеними до відома заінтересованих осіб з моменту їх опублікування в офіційних друкованих виданнях, розміщення на офіційній сторінці у мережі Інтернет.

Таким чином, позивач повинна була дізнатись про існування згаданого вище рішення з моменту його опублікування.

Оскільки позивач мала право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, вона повинна була усвідомлювати неминучий вплив такого рішення на її права, обов'язки та інтереси.

До суду позивач звернулася лише 23 вересня 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку звернення до суду.

Посилання позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду на триваючий характер порушення її прав оскарженим рішенням, суд вважає необґрунтованим, оскільки перебіг строку звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, наведені позивачем обставини щодо поважності пропуску нею строку звернення до суду не дають підстав для висновку, що він пропущений з поважних причин, що судом першої інстанції помилково враховано не було.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду, а не розглядати його по суті заявлених вимог.

За наведених обставин, суд вважає, що оскаржену постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а зазначений вище адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року у справі № 607/16095/15-а - скасувати та залишити без розгляду адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: С. І. Богаченко

Судді А. І. Рибачук

Д. М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 07 лютого 2017 року.