Справа № 334/6878/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.01.2017
Справа № 334/6878/16-а
Провадження № 2-а/334/123/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції поліцейської роти №1 батальйону Д3 УПП у м.Запоріжжя Зикун Андрія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції поліцейської роти №1 батальйону Д3 УПП у м.Запоріжжя Зикун Андрія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення АР № 047936 від 02 вересня 2016 року, в якому зазначено, що 02 вересня 2016 року, близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_1 рухався по вул.. Релєфній міста Запоріжжя, потім повернув на вул.. Михайлова та звернув на вул..Сортировочну. При цьому, у дзеркало дальнього виду, він побачив, що поліцейський автомобіль, який давав сигнал зупинки. ОСОБА_1 зупинився та спитав у поліцейського, який назвався рядовим поліції Зикун Андрій Юрійович, чому його зупинили. Поліцейський повідомив, що підставою для зупинення автомобіля стало те, що водій при керуванні автомобілем розмовляв по мобільному телефону, що заборонено правилами дорожнього руху. На прохання позивача надати докази цього факту, поліцейський відмовився, після чого перевірив документи та дозволив йому рухатися далі. Згодом, на адресу позивача надійшов лист з повідомленням, в якому була постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з квитанцією про сплату штрафу у розмірі 425 гривень. Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні позивач, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві просив суд визнати дії рядового поліції Зикун Андрія Юрійовича поліцейської роти №1 батальйону Д3 УПП у м.Запоріжжя ДПП щодо складання постанови серії АР № 047936 від 02.09.2016 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч.2 КупАП, незаконними, а також визнати постанову серії АР № 047936 від 02.09.2016 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Своїх заперечень на позов не надав, фото та відео зйомку суду не надав.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , ОСОБА_1, 02 вересня 2016 року близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_1 рухався по вул.. Релєфній міста Запоріжжя, потім повернув на вул.. Михайлова та звернув на вул..Сортировочну. При цьому, у дзеркало дальнього виду, він побачив, що поліцейський автомобіль, який давав сигнал зупинки. ОСОБА_1 зупинився та спитав у поліцейського, який назвався рядовим поліції Зикун Андрій Юрійович, чому його зупинили. Поліцейський повідомив, що підставою для зупинення автомобіля стало те, що водій при керуванні автомобілем розмовляв по мобільному телефону, що заборонено правилами дорожнього руху. На прохання позивача надати докази цього факту, поліцейський відмовився, після чого перевірив документи та дозволив йому рухатися далі. Згодом, на адресу позивача надійшов лист з повідомленням, в якому була постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з квитанцією про сплату штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до п.2.9 «д» ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Зокрема п.2.3 «в» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із пояснень позивача вбачається, що він взагалі не користувався засобом зв'язку телефону, а відповідно до п 2.9 «д» ПДР України водієві забороняється користуватися засобами зв'язку

тримаючи їх в руці під час руху транспортного засобу. Натомість незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не представлено суду належних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема не представлено доказів порушення вимоги п 2.9. «д», а саме: користування мобільним телефоном під час руху автомобіля.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст.121, 122, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 047936 від 02 вересня 2016 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч.2 КупАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Ісаков Д. О.