Справа № 2-а-4422/11
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 6-а/331/15/2017
Номер справи 2-а/4422/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Світлицької В.М., при секретарі Богач А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 08.07.2011 року, винесеного Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі № 2-а-4422/2011 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної державної допомоги „дітям війни.

В поданні головний державний виконавець посилається на те, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на виконанні перебуває виконавче провадження № 51325106 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-4422/2011, виданого 02.06.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та в подальшому щомісячно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику була надана можливість самостійно виконати рішення суду.

Листом від 17.11.2016 року за вих.. № 9495/09 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі, у звязку з відсутністю асигнувань.

Відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, просить суд змінити спосіб виконання рішення, а саме: з зобовязання на стягнення з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та в подальшому щомісячно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV в розмірі 1100 гривень 74 копійки.

У судове засідання головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 не зявилася, але з п. 2 прохальної частини вбачається, що вона просить суд розглядати справу за її відсутності

У судове засідання представник боржника ОСОБА_1 пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя та стягувач ОСОБА_3 не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. ОСОБА_3 або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляді знаходилася адміністративна справа № 2-а-4422/11р. за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2011 року зобовязано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст.. 6 Закону України Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та в подальшому щомісячно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, та користуючись своїми процесуальними правами, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, оскаржило постанову суду до апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя залишена без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2011 року у справі № 2-а-4422/11 залишена без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 виконавчий лист отримано 18.04.2016 року. 07.11.2014 р. ОСОБА_3. Ж.Д. надано повідомлення № 10/1-16/8762 ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про прийняття до обліку виконавчого документа № 2а-4422/11 від 08.07.2011 р. та внесення його до першої черги виконання, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2012 р. № 440. ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.03.2016 р. № 03-40/3055 ОСОБА_3 повідомлено про повернення документів без виконання, так як на них не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2012 р. № 440, рекомендуючи отримати в суді виконавчий лист на виконання постанови та предявити його для примусового виконання.

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання виконавчого листа № 2-а-4422/11р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2016 року заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання задоволено та поновлено пропущений строк для предявлення виконавчого документа до виконання.

На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 02.06.2016 року ОСОБА_3 було видано виконавчий лист № 2-а-4422/11.

Зазначений виконавчий документ на даний час перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Виконавче провадження відкрито 08.06.2016 року та рішення суду не виконано.

Частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частина 2 статті 162 КАС України).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_3 прийняв постанову про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст.. 6 Закону України Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та в подальшому щомісячно відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належного позивачу перерахунку суди не здійснювали, тому, якщо змінити спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначений перерахунок на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14 відповідно.

Крім того, за змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою Європейського суду щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» цей суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Порядок виконання рішення Європейського суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання рішення Європейського суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Європейського суду. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Аналізуючи зазначені норми права, вивчені матеріали справи, надані докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу виконавчого листа № 2-а-4422/11р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 02 червня 2016 року на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2011 року та ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Світлицька