Справа № 826/111/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Київ К/800/49750/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року

у справі № 826/111/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маком+»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маком+» (далі - ТОВ «Маком+») звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби (далі - Інспекція) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 23 листопада 2012 року № , № з підстав помилковості висновків перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту за березень і квітень 2012 року по операціям з ПП «Пан Буд», оскільки позивачем виключено з реєстрів отримані від ПП «Пан Буд» податкові накладні, а також зазначені податкові періоди не були предметом перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2012 року № , № .

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві не погодився, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Інспекції від 22 жовтня 2012 року № 1612 призначено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства позивачем при взаємовідносинах з ПП «Пан Буд» за період з 01 лютого 2012 року по 29 лютого 2012 року.

На підставі вказаного наказу відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства позивачем при взаємовідносинах з ПП «Пан Буд», за результатами якого складено акт перевірки від 02 лютого 2012 року №872/22-7/37024509, згідно з яким позивачем порушено вимоги:

- пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у зв'язку з чим занижено податок на прибуток підприємства на суму 171 033, 00 грн., у тому числі за I квартал 2012 року на суму 116 714, 00 грн., за півріччя 2012 року на суму 54 319, 00 грн.

- пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість на суму 162 888, 00 грн., у тому числі за березень 2012 року на суму 111 156, 00 грн., за квітень 2012 року на суму 51 732, 00 грн.

Висновки відповідача про порушення позивачем названих норм ґрунтується на тому, що Товариство безпідставно формувало дані податкового обліку за результатом господарських взаємовідносин з ПП «Пан Буд».

На підставі акта Інспекцією прийнято податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2012 року:

- № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 212 792, 00 грн. (у тому числі 171 033, 00 грн. основний платіж, 42 759, 00 грн. - штрафні санкції).

- № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 203 610, 00 грн. (у тому числі 162 888, 00 грн. основний платіж, 40 722, 00 - штрафні санкції).

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що донарахування Інспекцією грошових зобов'язань на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є безпідставним, оскільки такі донарахування здійснені за результатами контрольного заходу, який відбувся поза межами визначеного в наказі періоду перевірки позивача. Крім того, донарахування грошових зобов'язань відбулось без врахування поданих позивачем уточнюючих податкових декларацій.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом.

Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що податковий орган вправі приступити до проведення контрольного заходу виключно на підставі наказу про проведення перевірки.

Разом з тим, відповідач здійснив перевірку позивача та встановив порушення за березень та квітень 2012 року, незважаючи на те, що наказом було передбачено проведення перевірки Товариства лише за лютий 2012 року.

Таким чином, оскільки перевірка позивача здійснена не відповідно до наказу про проведення перевірки, у Інспекції були відсутні підстави для донарахування грошових зобов'язань в інший, не визначений в наказі про проведення перевірки період.

Варто відмітити й те, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень відповідач не врахував обставину подання позивачем уточнюючих декларацій щодо операцій позивача із постачальником ПП «Пан Буд».

Такий обов'язок позивач реалізував на підставі пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, згідно з положеннями якого, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Позивач самостійно виявив помилки, що містились у раніше поданих ним податкових деклараціях, та у серпні 2012 року до контролюючого органу подав уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість за березень, квітень 2012 року, які були прийняті податковим органом. Згідно з вказаними уточнюючими розрахунками, позивач не мав господарських операцій з ПП «Пан Буд», а формував дані податкового обліку на відповідну суму з ФОП ОСОБА_3

Оскільки позивач не мав господарських операцій з ПП «Пан Буд» та не формував на підставі таких операцій даних податкового обліку, суди попередніх інстанцій дійшли юридично правильного висновку про невідповідність вимогам чинного законодавства оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
І.О.Бухтіярова
І.В. Приходько