Справа № 335/10352/16-а(2-а/335/360/2016)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" січня 2017 р. справа №335/10352/16-а(2-а/335/360/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2016 р. у справі № 335/10352/16-а(2-а/335/360/2016)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо зарахування періоду навчання в Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря не за даними трудової книжки, а за даними диплома протиправними;

- зобов'язати відповідача включити до страхового стажу для обчислення пенсії періоду навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря згідно з даними трудової книжки з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру пенсії з моменту її нарахування з урахуванням включення до страхового стажу для обчислення пенсії періоду навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря згідно з даними трудової книжки з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2016 р. в задоволенні позову відмовлено повністю з підстав його обґрунтованості.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач, зокрема, зазначив, що на час навчання у вищому навчальному закладі не діяли Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1998 року № 65, та Закону України від 01 липня 2014 року №1556-VII "Про вищу освіту" (далі - Закон № 1556).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші

періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року позивач навчався в Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря (нині Запорізький національний технічний університет). Зазначені відомості відображені в трудовій книжці позивача та свідчать про безперервний період навчання в інституті з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року.

Під час навчання у навчальному закладі по спеціальності "Конструювання і виробництво радіоапаратури" позивач пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу. У воєнному квитку позивача (НОМЕР_1) є записи про воєнну підготовку при інституті та про присвоєння первинного військового звання офіцера запасу "Лейтенант" - наказ МО СРСР від 09.12.1982р. №275. Копія військового квитка була надана відповідачу для нарахування пенсії.

Після прийняття рішення Державною екзаменаційною комісією 08 червня 1982 року про присвоєння кваліфікації інженера конструктора-технолога радіоапаратури позивач знаходився на військових зборах, передбачених програмою курсу військової підготовки. По закінченні курсу військової підготовки позивач був відрахований з навчального закладу - наказ від 23.09.1982 №1047.

У трудовій книжці позивача відсутній запис про перебування на військових зборах у зв'язку з тим, що період перебування на військових зборах охоплюється періодом навчання у вищому навчальному закладі.

Період навчання в інституті на факультеті електронної техніки також підтверджено архівною довідкою Запорізького національного технічного університету від 30.03.2016р. №39-114/1052, яка була надана відповідачу для нарахування пенсії.

Оскільки в трудовій книжці позивача наявні всі відповідні записи на підтвердження страхового стажу, у тому числі й періоду навчання з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року на підготовчому відділенні та денному відділенні інституту, посилання відповідача на необхідність підтвердження стажу згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу, зокрема, за даними диплому, є протиправними.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та з 24.04.2016 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

До страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1977 по 08.06.1982 в Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря згідно з даними диплома серії НОМЕР_2 від 23.09.1982р.

06.04.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до трудового стажу час навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря в повному обсязі відповідно до записів у трудовій книжці - з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року, оскільки позивач закінчив навчальний заклад саме 23.09.1982 року відповідно до наказу від 23.09.1982 року №1047.

Листом від 05.05.2016 року №89/3-9 позивачу відмовлено у задоволенні заяви. Відмова мотивна тим, що згідно із ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Статтею 53 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що студент (слухач) - це особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною (очною), вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітьо-кваліфікаційного рівнів. Тому, на думку відповідача, датою закінчення навчання є день присвоєння кваліфікації рішенням держкомісії. Згідно наданої позивачем ксерокопії диплому НОМЕР_2 це 08.06.1982 року, тому для зарахування до страхового стажу періоду навчання до 23.09.1982 року немає підстав.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки період навчання - це період здобуття певного освітньо-кваліфікаційного рівня, тобто з 1 вересня року вступу до навчального закладу і по день присвоєння кваліфікації рішенням державної екзаменаційної комісії.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно трудової книжки позивача, 04.12.1976 року на підставі наказу від 04.12.1976 №1387 позивач зарахований слухачем підготовчого відділення денного навчання (з відривом від виробництва); 20.08.1977 року на підставі наказу від 20.08.1977 року №1006 позивач зарахований студентом першого курсу денного відділення у зв'язку з успішною здачею випускних екзаменів для слухачів підготовчого відділення денного навчання; 23.09.1982 року на підставі наказу від 23.09.1982 р. №1047 позивача відраховано у зв'язку з закінченням інституту.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110; далі Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Оскільки в трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи для підтвердження страхового стажу за період навчання з 04 грудня 1976 року по 23 вересня 1982 року, тому посилання відповідача на необхідність підтвердження стажу згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, є протиправними.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року згідно з положеннями ст.53 Закону України "Про вищу освіту", з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до 1 січня 2004 року, зокрема, у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Так, згідно з частиною першою статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Тобто, до загального трудового стажу включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Колегія суддів зазначає, що на час навчання позивача у вищому навчальному закладі не діяли положення Закону України "Про вищу освіту", у зв'язку із чим підстав для їх застосування у спірних правовідносинах немає.

Відповідно до розрахунку відповідача (а.с.25), до страхового стажу позивача включено період навчання з 01.09.1977 року по 08.06.1982 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем протиправно не було включено до страхового стажу позивача для обчислення пенсії всього періоду його навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря, а саме періоду з 04.12.1976 року по 31.08.1977 року та з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки відповідачем неправомірно не було зараховано до страхового стажу позивача саме час навчання 04.12.1976 року по 31.08.1977 року та з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання неправомірними дій щодо зарахування позивачу навчання за даними диплома, а не відповідно до записів у трудовій книжці, зобов'язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоду навчання з 04.12.1976 року по 31.08.1977 року та з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням включених до страхового стажу цих періодів навчання з часу призначення пенсії - з 24.04.2016 року. В задоволенні позову в іншій частині вимог слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст.202 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, то судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 1157 грн. 53 коп. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2016 р. у справі №335/10352/16-а(2-а/335/360/2016) скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя щодо зарахування ОСОБА_1 періоду навчання в Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря за даними диплома, а не відповідно до записів у трудовій книжці.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя включити до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря з 04.12.1976 року по 31.08.1977 року та з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 24 квітня 2016 року з урахуванням включеного до страхового стажу періоду навчання у Запорізькому машинобудівному інституті ім. В.Я. Чубаря з 04.12.1976 року по 31.08.1977 року та з 09.06.1982 року по 23.09.1982 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1157 грн. 53 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко