Справа № 804/936/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 лютого 2017 р. Справа № 804/936/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

02.02.2017 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Приходько Ю.В., в якому просить:

1. визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. щодо не включення позивачки - ОСОБА_1 до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «АКТАБАНК», за Договором №В20-20241/Т від 28.08.2012р. в сумі 4 630,37 дол. США та за Договором №В20-20585/Т від 29.08.2013р. в сумі 129 000 грн.

2. визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. щодо не проведення зарахування зустрічних однорідних вимог позивачки ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу (депозиту) №В20-20585/Т від 29.08.2013р. та за Договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 3513 від 02.09.2013р.

3. зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. внести зміни до акцептованого реєстру кредиторів та включити вимоги позивачки - ОСОБА_4 за Договором №В20-20241/Т від 28.08.2012р. в сумі 4 630,37 дол. США та за Договором №В20-20585/Т від 29.08.2013р. в сумі 129 000 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

4. зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. провести

зарахування зустрічних однорідних вимог позивачки ОСОБА_1 та

ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу (депозиту) №В20-20585/Т від

29.08.2013р. та за Договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому

рахунку НОМЕР_1 від 02.09.2013р.

Відповідно до статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що такий позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах (п. 6 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Як встановлено судом із матеріалів позовної заяви, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права позивача як кредитора по включенню його вимог щодо повернення частини банківського вкладу, не покритого гарантованою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» сумою до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «АКТАБАНК», який ліквідується.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 77 Закону України Про банки і банківську діяльність фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, уповноважена особа Фонду фактично є представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб який, як зазначено вище, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Таким чином, з огляду на предмет спору у даній справі, не можливо стверджувати про те, що відповідач у справі - уповноважена особа Фонду, у спірних правовідносинах, здійснює владні управлінські функції, які б характеризували відповідача, як суб'єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Водночас, ст.1 Закону «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті 6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає підвідомчість справ господарським судам, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідача по не включенню до реєстру кредиторів під час процедури ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Наведена правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14, у якій, виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність, пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду в господарському судочинстві.

У зв'язку з цим суд доходить висновку, що подана позовна заява ОСОБА_1 не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 165, 186, 254 КАС України суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Приходько Ю.В. про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із позовною заявою направити позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя (підпис) Н.В. Захарчук-Борисенко
Ухвала не набрала законної сили станом на 06.02.2017 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар