Справа № 820/5547/16
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 р.Справа № 820/5547/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016р. по справі № 820/5547/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного термального управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач) про визнання нечинним та скасування наказу № 2157/к від 08.09.2016 року; поновлення на посаді спеціаліста першої категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про поновлення на посаді - відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при прийнятті постанови судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 22.10.2013 року № 648/4 призначений на посаду провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області з 23.10.2013 року.

На підставі заяви від 17.12.2013 року № 903/4 його переведено на посаду спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції харківської області.

Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції в Харківській області №91/5 від 23.03.2016 йому надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.04.2016 року по 17.03.2017 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 27.04.2016 року № 1212/к позивача переведено з 27.04.2016 року на посаду спеціаліста І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області № 2157/к від 08.09.2016 року позивача звільнено з посади через відмову від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці, з припиненням державної служби.

Позивач вважає, що відповідач порушує діюче законодавство, тому звернувся до суду з позовом про визнання нечинним та скасування наказу № 2157/к від 08.09.2016 року; поновлення на посаді спеціаліста першої категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтовані та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення в т.ч. є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

У відповідності до ч. 1,4 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу, незалежно від його терміну, мети, причини та інших обставин, допускається лише за згодою працівника, оскільки передбачає зміну істотних умов трудового договору. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Постановою КМУ від 06.04.2016 року № 271 затверджено критерії визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування та визначено, що критеріями визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, є зміст і характер виконуваної ними роботи, що в переважній більшості не передбачає здійснення повноважень, безпосередньо пов'язаних з виконанням завдань і функцій, визначених частиною першою статті 1 Закону України "Про державну службу", а також роботи, що пов'язана із забезпеченням належних умов функціонування державного органу, а саме: комплексним обслуговуванням і ремонтом будинків, реставраційними та будівельно-монтажними роботами; документальним забезпеченням та діловодством (крім працівників, які опрацьовують документи з обмеженим доступом); комп'ютерним забезпеченням та впровадженням інформаційних технологій (крім працівників, до компетенції яких належить адміністрування загальнодержавних реєстрів та баз даних, а також забезпечення захисту інформації); виконанням функцій секретаря і стенографіста, комп'ютерним набором тексту, роботою з копіювальною та розмножувальною технікою, записом і опрацюванням цифрових даних; веденням архіву та виконанням функцій з бібліотечного обслуговування; матеріально-технічним та господарським забезпеченням.

Відповідно до положень ч.3 ст.32 КпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до посадової інструкції спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, затвердженої начальником Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області 30.11.2015 року, копія якої міститься у матеріалах справи, за характером виконуваних обов'язків, вказана посада відноситься до категорії працівника державного органу, який виконує функції з обслуговування.

Згідно пп..3,5 штатного розпису Головного територіального управління юстиції в Харківській області, введеного в дію наказом від 26.05.2016 року № 290/3 виведено зі штату посади державної служби, в т.ч. посаду спеціаліста І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та введено серед іншого посаду документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, посада спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, яку обіймав позивач до 10.05.2016 року була посадою державної служби та в подальшому скорочена. Відповідно відбулася зміна істотних умов праці.

З матеріалів справи також вбачається, що про зміну істотних умов праці та пропозицією вакантної посади документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби позивач повідомлений листом від 02.07.2016 року № 09.01-34/09.01-60/3982. Вказаний лист направлений на адресу позивача рекомендованим листом та отриманий ним 07.07.2016 року, що підтверджується підписом на поштовому повідомленні. Згідно особистого напису на попередженні позивач з попередження ознайомлений, з запропонованою посадою не згоден (а.с.52-54)

Так, з матеріалів справи встановлено, що посади державної служби, які на момент виникнення спірних правовідносин були наявні в штаті Ізюмськоого міськрайонного відділу державної виконавчої служби, позивачеві не запропоновані через відсутність у нього достатнього рівня освіти, спеціальності та кваліфікації, які визначені Посадовою інструкцією документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (затверджені 05.07.2016 року).

Внаслідок незгоди обійняти запропоновану посаду, після спливу 2 місяців наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.09.2016 року № 2157/к позивача звільнено з займаної посади на підставі ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", п.6 ст.36 КЗпП України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, доказів, які б спростовували доводи відповідача про правомірність винесення ним оскаржуваного рішення матеріали справи не містять, в зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 - є не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016р. по справі № 820/5547/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 06.02.2017 р.