Справа № 816/1783/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 р. Справа № 816/1783/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Калитки О. М. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2016р. по справі № 816/1783/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

10.10.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Атестаційної комісії №1 Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17 серпня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) "Про Національну поліцію" з 09 вересня на підставі висновку атестаційної комісії від 17.08.2016 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 09 вересня по день поновлення на роботі;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та виплати середнє грошового утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року до участі у справі було залучено в якості відповідача Кременчуцький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17 серпня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області через службову невідповідність.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) "Про Національну поліцію" з 09 вересня 2016 року на підставі рішення атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 12 вересня 2016 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2016 року по 26 жовтня 2016 року в розмірі 6 333,44 грн. (шість тисяч триста тридцять три гривні сорок чотири копійки).

Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та виплати середнє грошового утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року у справі №816/1783/16 та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, поверховий судовий розгляд з порушенням принципів адміністративного судочинства, ненадання належної оцінки наявним доказам.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 31.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 1 о/с ОСОБА_1 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначено в порядку переатестування слідчим Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, присвоївши спеціальне звання звання «лейтенант міліції».

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.04.2016 позивачем змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

11 лютого 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 69 "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Полтавській області", відповідно до пункту 1 якого наказано провести атестування поліцейських головного управління Національної поліції в Полтавській області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУНП.

18 липня 2016 року Головним управлінням національної поліції в Полтавській області було видано наказ № 495 "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з атестування поліцейських третьої атестаційної групи".

Відповідно до даного наказу затверджено персональний склад атестаційних комісій №1, №2, №3, №4, №5, №6 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, комісіям у своїй діяльності керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890.

17 серпня 2016 року атестаційною комісією № 1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, створеної на підставі наказу №495 від 18 липня 2016 року, проведено атестування ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

За результатами атестування (висновок атестаційної комісії) та згідно Розділу IV атестаційного листа, атестаційною комісією зроблено висновок: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність".

09 вересня 2016 року начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області О.В. Бехом, на підставі рішення атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року, винесено наказ № 283 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Позивач, не погоджуючись із рішенням (висновком) атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року та наказом № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення з посади оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані висновок атестаційної комісії № 1 про невідповідність позивача посаді, викладений у протоколі від 17.08.2016 №15.00025155.0059896, та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.09.2016 № 283 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, за пунктом 5 частини першої статті 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" (як форма виконання негативного висновку атестаційної комісії) є протиправними та підлягають скасуванню.

Проаналізувавши положення законодавства, норми якого регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІІ (далі по тексту - Закон України №580-VIІI) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України №580-VIІI у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 статті 57 №580-VIІI встановлено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри у випадках:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 даного Закону можна дійти висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність.

При цьому, кожна з трьох підстав для проведення атестування, які передбачені частиною другою статті 57 Закону №580-VIІI, повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинно бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських нормами Закону України №580-VIІI не передбачено. Тому будь-яка оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських, що проведена Національною поліцією на власний розсуд без настання обставин, визначених у частині другій статті 57 Закону України №580-VIІI є безпідставною і, відповідно, протиправною.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, котра затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі по тексту - Інструкція № 1465).

Відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV вказаної Інструкції, належить включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою статті 57 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що відносно першого на момент проведення оскаржуваного атестування не виникали обставини, визначені у частині другій статті 57 вищезгаданого Закону, а тому у Головного управління Національної поліції в Полтавській області були відсутні підстави для призначення та проведення атестування позивача по справі.

Також у рішенні про проведення атестування не було наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", а також не було надано відповідних доказів, які б підтверджували, що останній мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків. Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 11.02.2016 № 69 (про призначення атестування) не визначав перелік осіб, які підлягають атестуванню. У цьому наказі також відсутні посилання на те, що атестування проводиться у зв'язку з виникненням підстав (передумов) для вирішення питання про призначення певних осіб на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про їх переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Іншого документа (переліку), який би визначав, що позивач по справі підлягає атестації або що відносно нього буде проведено атестування, не було надано. Відсутній також і інший наказ органу поліції, відмінний від зазначеного наказу, який би передбачав, що позивач підлягає атестуванню за однією з підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону.

Крім того, ОСОБА_1 наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 1 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" була призначена на посаду слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в порядку переатестування. Дана обставина свідчить про те, що на момент такого призначення уповноваженими особами здійснювалася оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивача задля визначення відповідності її вказаній посаді, і ця оцінка була позитивною.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. З огляду на те, що ОСОБА_1 призначена на посаду слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області наказом від 07.11.2015 р. № 1 о/с, тобто відпрацювала на момент проведення атестування (17.08.2016р.) менше року, а тому вона не підлягала атестуванню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Відповідно до пункту пунктом 3 частини другої статті 57 Закону для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність проводиться атестування поліцейських. Положеннями пункту 28 розділу IV Інструкції № 1465 передбачено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Оцінюючи оскаржуваний висновок атестаційної комісії про невідповідність ОСОБА_1займаній посаді, викладений у протоколі ОП № 15.00025155.0059896 від 17.08.2016 р. засідання атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, колегія суддів виходить з такого.

Порядок проведення атестування поліцейських визначено Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ 17.11.2015 року № 1465 (далі по тексту - Інструкція №1465).

Зокрема, пунктом 16 Розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Процедура проведення співбесіди, як етап атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення (висновок) атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення (висновок), незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Членами комісії під час проведення атестації позивача було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел. Зауважень щодо вказаних документів у членів атестаційної комісії не вказано.

Згідно атестаційного листа відносно позивача, встановлено, що ОСОБА_1 за час служби в Національній поліції України перебувала на посаді слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області в період з листопада 2015 року по липень 2016 року та на належному рівні виконувала доручену роботу. В березні 2016 року була призначена слідчим відділення № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, в займаній посаді зарекомендувала себе з позитивного боку як професійно грамотний, дисциплінований, працелюбний працівник середньої ланки, істотних недоліків в службовій діяльності та особистій поведінці не встановлено (аркуші справи 20-21).

Висновок прямого керівника у атестаційному листі - "займаній посаді відповідає" (аркуш справи 22). За змістом послужного списку, ОСОБА_1 не мала жодного дисциплінарного стягнення за всю трудову діяльність у правоохоронних органах (аркуші справи 54-69).

Колегія суддів, дослідивши протокол засідання атестаційної комісії щодо атестації позивача, зазначає, що в ньому відсутні обґрунтування та мотиви прийнятих рішень на підставі вищенаведених критеріїв відповідності посаді.

Крім того, чинне законодавство України не наділяє членів атестаційних комісій правом вирішувати питання можливості перебування особи на службі в поліції виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід до оцінювання може призвести до прийняття необ'єктивних, необґрунтованих і, як наслідок, неправомірних рішень. Будь-який орган державної влади зобов'язаний Конституцією України діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). Неухильне виконання цієї норми Основного Закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані висновок атестаційної комісії № 1 про невідповідність позивача посаді, викладений у протоколі від 17.08.2016 №15.00025155.0059896, та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 09.09.2016 № 283 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, за пунктом 5 частини першої статті 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" (як форма виконання негативного висновку атестаційної комісії) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання відновлення порушених трудових прав осіб у випадках незаконного звільнення.

Відповідно до абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року за № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з якої її було звільнено.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.93 № 110, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді з дня, наступного за днем звільнення, тобто 10.09.2016 року, однак, з урахуванням того, що 10-11 вересня 2016 року є вихідними днями, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 12.09.2016 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що повноваження адміністративного суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 162 КАС України передбачений і такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача, який може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі по тексту - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, за приписами наведених норм, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства.

В мотивувальній частині судового рішення повинні міститись встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридична оцінка, а також оцінка доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з витребуваної судом апеляційної інстанції довідки Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 26.01.2017р. №33/115/29/01/2017, яка надійшла 30.01.2017 р., грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.09.2016 р. по 26.10.2016 р. за час вимушеного прогулу склав 6571,14 грн. (без відрахувань), 6 472,57 грн. з відрахуваннями обов'язкових платежів до бюджету спеціальних фондів. Крім того, в зазначеній довідці вказано, що на виконання постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4 130, 56 грн. без відрахувань обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Отже, за час вимушеного прогулу розмір грошового забезпечення позивача за період з 09.09.2016 року (дата ухвалення наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1) по 26.10.2016 р. (дата ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції) стягненню підлягає грошове забезпечення в розмірі 2 440, 58 грн. (6571,14 - 4130,56 = 2 440, 58).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити 5 абзац резолютивної частини постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року по справі №816/1783/16 та викласти його в такій редакції: "Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2016 року по 26 жовтня 2016 року в розмірі 2 440,58 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2016р. по справі №816/1783/16 змінити, виклавши 5 абзац резолютивної частини в такій редакції: "Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2016 року по 26 жовтня 2016 року в розмірі 2 440,58 грн. (дві тисячі чотириста сорок гривень п'ятдесят вісім копійок).

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2016р. по справі №816/1783/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Калитка О.М. Пянова Я.В.
Повний текст постанови виготовлений 06.02.2017 р.