Справа № 308/7445/16-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Начальника відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в адміністративному позові зазначає, що постановою начальника відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_2 за № 054404 від 11.07.2016 року на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

В постанові зазначено наступне: «11.07.2016 року о 08 год. 10 хв. був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 256 прикордонного знаку на відстані 500 метрів до лінії державного кордону в межах прикордонної смуги без документів, що посвідчують особу, чим порушив ст. 7 Постанови КМУ № 1147 від 27 липня 1998 року своїми діями вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП».

Позивач вважає, що постанова начальника відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_2 за № 054404 від 11.07.2016 року не ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає скасуванню як незаконна.

Тому, позивач просить суд визнати дії начальника відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_2 щодо складання постанови № 054404 від 11.07.2016 року незаконними, дану постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Жодних заперечень щодо даного адміністративного позову ним надано не було.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків..

Судом встановлено, що 11.07.2016 року начальником відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення № 054404 відносно ОСОБА_1, в якій зазначено, що 11.07.2016 року о 08 год. 10 хв. ГР. ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 256 прикордонного знаку на відстані 500 метрів до лінії державного кордону в межах прикордонної смуги без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 7 Постанови КМУ № 1147 від 27 липня 1998 року.

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП»

Згідно даної постанови на позивача по справі ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено у ході розгляду справи, справа про адміністративне правопорушення розглянута в день складення протоколу про адміністративне правопорушення 11.07.2016 року. Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складався за його відсутності, йому не було розяснено право на оскарження зазначеної постанови, копію постанови не надали. Також позивачем зазначено, що йому його прав не пояснювали, йому не було запропоновано право на юридичну допомогу, дату розгляду справи з ним не узгоджували, про те, що справа розглянута він не знав взагалі.

На підставі пояснень позивача, наданих ним в ході розгляду справи, суд вважає встановленим, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулась з порушенням вимог КУпАП, позивачу не були розяснені його права, не розяснено право звернутись за юридичною допомогою, не зясовано, чи згоден позивач на розгляд справи в день складення протоколу.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) 21.10.2010 року, вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25 травня 2015 року № 5-рп/2015 у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов'язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Позивач зазначив, що йому не вручалась копія протоколу та копія постанови, що в ході розгляду справи не було спростовано відповідачем.

У відповідності до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що в оскаржуваній постанові ці дані взагалі відсутні.

Таким чином суд дійшов до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги КУпАП, оскільки позивач не був ознайомлений з правами, визначеними ст. 268 КУпАП, та не мав можливості скористатись ними.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте відповідач жодного разу не зявився в судове засідання, та не надав суду жодних заперечень щодо вказаного адміністративного позову ОСОБА_1

За ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Начальника відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону ОСОБА_2 № 054404 від 11 липня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 202 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення 11 липня 2016 року - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Дергачова