Справа № 808/1946/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року (11 год. 53 хв.)Справа № 808/1946/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Фесик А.В., за участю представника позивача Шумського І.В., представника відповідача Міщенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервісресурс"

до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № від 10.06.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду Запорізької області звернулося ТОВ «Торгсервісресурс» з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового - повідомлення рішення № 2 від 10.06.2016 р.

У позовній заяві позивач зазначив, що податковий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торгсервісресурс» з питань, викладених в запереченнях щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Бізнес Проджект», ТОВ «Перший бізнес-центр» за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 30 травня 2016 року № 32/08-29-14-02-09/39486166, в якому, зокрема, зафіксовані порушення позивачем вимог податкового законодавства. На підставі Акту перевірки, відповідач 10 червня 2016 року прийняв податкове повідомлення-рішення № 2, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем - «податок на додану вартість» (далі - ПДВ) на загальну суму 120500 грн., у тому числі за основним платежем - 90000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 22500 грн. В обґрунтування позову зазначено, що висновки акту перевірки є необґрунтованими, оскільки порушення контрагентами позивача - ТОВ «Бізнес Проджект» та ТОВ «Перший бізнес-центр» податкового законодавства не є підставою для висновків податкового органу про нереальність господарських операцій та про відсутність поставок товарів і послуг, у зв'язку з чим вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправними та просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених у позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просить у його задоволенні відмовити. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, у зв'язку зі встановленими податковим органом порушеннями позивачем вимог податкового законодавства, оскільки на думку податкового органу, не підтверджені поставки товару від ТОВ «Бізнес Проджект», ТОВ «Перший бізнес-центр». В обґрунтування позиції зазначено, що надані видаткові накладні не відповідають вимогам, переліченим у ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки даних щодо посад осіб, ПІБ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її формування, з боку позивача, а також посади особи, яка підписала видаткові накладні з боку ТОВ «Бізнес Проджект», ТОВ «Перший бізнес-центр» взагалі не містять. З огляду на встановлені обставини, податковим органом зроблено висновок, що видаткові накладні не можуть вважатися первинними документами бухгалтерського обліку по взаємовідносинах з ТОВ «Бізнес Проджект», ТОВ «Перший бізнес-центр», оскільки неможливо ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції з боку позивача. Отже, документи не підписувались уповноваженими особами зазначених підприємств, а отже, не відповідають вимогам п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не можуть підтверджувати здійснення господарської операції.

Вислухавши думку представників сторін, розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ТОВ «Торгсервісресурс» () є юридичною особою, яка зареєстрована 11.11.2014, про що свідчить копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 0037036 від 21.11.2014. Основний вид діяльності позивача за КВЕД-2010 є 46.69- Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

У період з 17.05.2016 по 23.05.2016, на підставі направлень № 95 від 17.05.2016 та № 96 від 17.05.2016, на підставі наказу № 164 від 17.05.2016, згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, фахівцями Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Торгсервісресурс» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» () за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено Акт № 32/08-29-14-02-09/39486166 від 30.05.2016.

Як зазначено у висновках Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Торгсервісресурс» п.п. 14.1.36 п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст.198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Наказу № 966 від 23.09.2014 «про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», позивачем завищено податковий кредит за жовтень 2015 на суму ПДВ 90000 грн. сформований від ТОВ «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» (), що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18) за жовтень 2015 на суму 90000 грн.; заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (р.18-р.21) (р.25) за жовтень 2015 на суму 90000 грн.

Зазначені висновки обґрунтовані тим, що за результатами проведеного дослідження фінансово - господарських операцій позивачем за жовтень 2015 встановлено, що первинні документи «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» (), використовувались для формування податкового кредиту та не засвідчують факту реального здійснення господарських операцій. Підприємством не підтверджено виконання умов договорів, отже операції взаємовідносинам між позивачем та контрагентами «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» () не мали реального товарного характеру, здійснювалось ведення обліку для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди та приховування реальних економічних вигод в ланцюгу постачання від виробників, до кінцевого споживача.

На підставі Акту перевірки № 32/08-29-14-02-09/39486166 від 30.05.2016 Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 10.06.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 120500 грн., з яких - 90000 гр. основний платіж та 22500 штрафні санкції.

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням № від 10.06.2016, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Суд вважає прийняте відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення відносно позивача правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав.

Висновки акту перевірки відповідача обґрунтовані тим, що за результатами проведеного дослідження фінансово - господарських операцій позивачем за жовтень 2015 встановлено, що первинні документи «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» (), використовувались для формування податкового кредиту та не засвідчують факту реального здійснення господарських операцій. Підприємством не підтверджено виконання умов договорів, отже операції взаємовідносинам між позивачем та контрагентами «Бізнес Проджект» (), ТОВ «Перший бізнес-центр» () не мали реального товарного характеру, здійснювалось ведення обліку для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди та приховування реальних економічних вигод в ланцюгу постачання від виробників, до кінцевого споживача.

Суд погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Так, в акті перевірки зазначено, що кредиторська заборгованість станом на 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «Бізнес Проджект» складає 350000 грн.

Крім того, між Позивачем та ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» () в один день були укладені договори поставки № 13/10-15 від 13.10.2015 р., № 13/10 від 13.10.2015 р.

Відповідно до ідентичних умов цих договорів, разом з товаром Покупцю повинні передаватись належні документи, що підтверджують якість товару.

Однак, ані до перевірки, ані до матеріалів справи таких документів Позивачем не надано.

В товарно - транспортній накладній (далі- ТТН) також не зазначені такі супровідні документи, наявність яких вимагається укладеними договорами. Так, в ТТН зазначена лише видаткова накладна, проте, згідно з умовами договорів, супровідними документами на товар є також сертифікат якості, рахунок-фактура.

На підтвердження факту придбання товару Позивачем було надано до перевірки та долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних.

Аналіз зазначених документів дозволяє зробити висновок, що товарно-транспортні накладні та видаткові накладні Позивача оформлені неналежним чином, тобто не є первинними документами у розумінні Закону № 996-ХІУ, з огляду на наступне.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені пунктом 1 статті 44 Податкового кодексу України.

А саме: для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України від 16.07.99 р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Тобто, первинні документи з відображення господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Правила оформлення документів на перевезення містяться у п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. № 363 (зареєстровано в Мін'юсті України 20.02.98 р. за № 128/2568, зі змінами та доповненнями) (Правила), які, згідно з преамбулою, визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Правилами перевезення визначається, яким чином оформлюються товарно-транспортні накладні, їх обов'язкові реквізити тощо.

Так, відповідно до п. 11.1 Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно- транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. № 363 (зареєстровано в Мін'юсті України 20.02.98 р. за № 128/2568, зі змінами та доповненнями), оформлення перевезень вантажів товарно - транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Надані Позивачем товарно-транспортні накладні оформлені за формою № 1-ТН, однак, всупереч встановленій формі, не містять таких обов'язкових реквізитів, як:

- дані про вантажно-розвантажувальні операції, час прибуття, час вибуття з пунктів навантаження та розвантаження;

Вищевказане по-перше, не дає змоги встановити повний зміст господарських операцій, і, по - друге, не дає підстав вважати такі документи первинними з огляду на положення ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 8 від 24.05.95р., зареєстрованого в Мін'юсті України 05.06.1995р. за № 168/704 та п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України.

Отже, виписані ТТН на постачання товару від ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» () не можна вважати належно оформленими, оскільки не має можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню місце розвантаження та ставлять під сумнів факт перевезення товару.

Перевезення оформлювалось товарно-транспортними накладними, з зазначенням в них вантажовідправника, вантажоодержувача та автомобільного перевізника. Між трьома юридичними особами виникали господарські взаємовідносини, проте підприємство-перевізник не скріпило дану операцію печаткою. На наданих для перевірки товарно-транспортних накладних відсутня печатка автомобільного перевізника.

Враховуючи вищевикладене, товари від ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» () фактично не поставлені, тому ТОВ «Торгсервісресурс» не мало права на віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ.

Щодо наданих Позивачем видаткових накладних слід зазначити наступне.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п.1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

-назву документа (форми);

-дату і місце складання;

-назву підприємства, від імені якого складено документ;

-зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, видаткові накладні, надані до матеріалів справи, не відповідають вказаним вимогам, оскільки даних щодо посад осіб, ПІБ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, з боку позивача, а також посади особи, яка підписала видаткові накладні з боку ТОВ «Перший бізнес центр», ТОВ «Бізнес Проджект» взагалі не містять.

Таким чином, неможливо ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції з боку Позивача.

Отже, надані в якості підтвердження господарських операцій видаткові накладні не можуть вважатися первинними в розумінні ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними документами, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З урахуванням зазначеного, у разі відсутності первинної документації, що підтверджує отримання товару від контрагента, платник податків не має підстав віднести відповідні суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Про неможливість реального здійснення господарських операцій за наданими Позивачем документами та про штучне формування витрат та податкового кредиту свідчать також:

- позивач повідомляє, що транспортування товару здійснювалось транспортом Товариства, тоді як згідно з повідомленням Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області, транспортні засоби у Позивача відсутні;

- створення суб'єктів господарювання ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» () в один день безпосередньо перед оформленням господарських відносин з Позивачем;

- відсутність ТОВ «Перший бізнес центр» (), за податковою адресою; відсутність ТОВ «Бізнес Проджект» () за податковою адресою встановлено ОУ Білоцерківської ОДНІ ГУ ДФС у Київській області, складена довідка про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ "БІЗНЕС ПРОДЖЕКТ" від 27.10.2015 року №999/7/10-02-07-07;

- анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Перший бізнес центр» ();

- наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти Позивача ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» ();

- директор та засновник ТОВ «Бізнес Проджект» () заперечує причетність до діяльності підприємства;

- ТОВ «Бізнес Проджект» () придбавало лише маркетингові послуги;

- основним товаром, що закуповувався ТОВ «Перший бізнес центр» (), була кукурудза.

Отже, складені документи, на які посилається Позивач, не можуть свідчити про правдивість відомостей, викладених ним у поданій податковій звітності.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із підпунктом «а» пункту 201.1 статті 201 ПКУ платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи-продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник ПДВ, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 201.2 статті 201 ПК ).

На виконання вказаної норми ПК Міністерство фінансів України наказом від 01 листопада 2011 року № 1379 затвердило форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (був чинним на час заповнення податкових накладних у спірних відносинах; далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника ПДВ.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті.

За правилами заповнення податкової накладної, встановленими у пункті 16 Порядку, усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом 185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави, за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Таким чином, умовою виникнення у платника податків права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуг) є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Але, в той же час, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об'єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, належним чином оформлені результати проведених досліджень та розроблених проектів тощо.

Підлягають з'ясуванню також фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів; можливість здійснення операцій у відповідні строки з урахуванням встановленого терміну виконання; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва Короткової О.С., було надано дозвіл на проведення у кримінальному провадженні № 0000055 позапланової документальної перевірки ТОВ «Фудмережа» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Перший Бізнес-Центр» () за період з 01.01.2015 по 31.07.2015. В ході перевірки було встановлено невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого ними товару (робіт, послуг).

У ході розгляду справи встановлено, що засновник і директор ТОВ «Бізнес Проджект», та засновник та директор «ТОВ «Перший Бізнес Центр» заперечили свою причетність до фінансово - господарської діяльності підприємства та зазначали що документів щодо фінансово - господарської діяльності підприємств не підписували.

У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведений факт реальності операцій з реалізації ТОВ «Перший бізнес центр» (), ТОВ «Бізнес Проджект» () продукції і послуг, тому податкове повідомлення - рішення - № від 10.06.2016, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість на загальну суму 120500 грн., у т.ч. за основним платежем - 90000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 22500 грн., винесені Запорізькою ОДПІ обґрунтовано, а отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 94, 158 - 163, 164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгсервісресурс" до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № від 10.06.2016 року, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко