Справа № 805/2529/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р. Справа №805/2529/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15год.32хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Троянової О.В.

при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3

до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № та акту перевірки від 19.05.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № та акту перевірки від 19.05.2016 року/а.с.4/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що прийняте відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій 14.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 20000 грн. за порушення Постанови КМУ № 957 від 30.10.2008 р. та ст.11-1 Закону України № 481,спірне рішення прийняте на підставі проведеної фактичної перевірки від 19.05.2016 р. в приміщенні магазину «Центральний», смт. Володарське, вул. Леніна,79/25 Донецької області, є незаконним та необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню. Зазначав, що податковим органом порушено підстави для проведення перевірки, а саме п.80.2 ст.80 ПК України. Також в ході організації та проведення фактичної перевірки працівниками Головного управління ДФС у Донецькій області були допущені порушення вимоги ст.81 Податкового кодексу України оскільки його не ознайомлено із направленнями на проведення перевірки. Крім того у податкового органу не має відповідних доказів на підтвердження факту реалізації пляшки горілки за ціною нижчої від мінімально встановленої.

Просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.06.2016 року № та акт перевірки від 19.05.2016 року/а.с.4/.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, в яких зазначив, що оскаржуване рішення прийнято на підставі діючого законодавства в межах та у спосіб передбачений діючим законодавством з урахуванням висновків акту перевірки. Вказував, що за результатами проведеної фактичної перевірки, встановлено порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, а саме встановлено реалізація пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником та порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: роздрібна торгівлі алкогольним напоями за ціною нижчою від мінімальної роздрібної ціни встановленої Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача /а.с.36-40/.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_3 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обовязкових платежів НОМЕР_1. Позивач перебуває на обліку платника податків в Мангуській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС /а.с.87/.

Відповідно до ліцензії виданою Мангуською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управлінням ДФС у Донецькій області від 15.10.2015 року, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 надано право на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, терміном дії з 21.10.2015 року до 21.10.2016 року, дата реєстрації 07.10.2015 р., реєстраційний номер 05/34/15/1/00181 /а.с.88/. На підставі Ліцензії виданою Мангуською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управлінням ДФС у Донецькій області від 15.10.2015 року, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 надано право на здійснення роздрібної алкогольними напоями терміном дії з 21.10.2015 року до 21.10.2016 року, дата реєстрації 07.10.2015 р., реєстраційний номер 05/34/15/0/00210 /а.с.89/.

Відповідач Мангуська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та на підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2016 року №170 та направлень на проведення фактичної перевірки від 17 травня 2016 року №121 та № 122 проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), а саме «магазину «Центральний», смт. Володарське, вул. Леніна,79/25 Донецької області /а.с.44-45,46,47/.

За наслідками фактичної перевірки позивача складено акт перевірки №38/05/99/14/05/НОМЕР_1 від 19 травня 2016 року. В ході перевірки встановлено наступні порушення, а саме:

- статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, що виразилося у реалізації пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником;

- Постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: роздрібна торгівлі алкогольним напоями за ціною нижчою від мінімальної роздрібної ціни встановленої Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року, а саме продаж пляшки горілки торгової марки «Хлібний дар» місткістю 1,75л, міцністю 40% за ціною 190грн., що на 2,15грн. нижче від мінімально встановленої/а.с.48-52/.

З урахуванням висновків акту фактичної перевірки Мангуською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області 14 червня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким ОСОБА_3 визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20000грн. /а.с.62/.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням та актом перевірки, позивач, звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльностіКонституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року №, яким до позивача були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 20000 грн. враховуючи наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-.1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів,контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, повязану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;забезпечують контроль за дотриманням субєктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;забезпечують контроль за дотриманням субєктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.6, 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться направлення на проведення перевірки від 17.05.2016р. № 121,122, які вручені продавцю ОСОБА_4, що працює у позивача за трудовим договором /а.с.95/ під час проведення перевірки та копію наказу від 16.05.2016 року №170, а саме о 15-00 год. 17.05.2016 р. , про що свідчить підпис продавця ОСОБА_4М./ а.с.46,47/.

Саму перевірку проведено у присутності продавця ОСОБА_4 яка відмовилась від підписання акту перевірки та отримання його копії про що свідчить акт про відмову від отримання та підпису акту перевірки від 19.05.2016 року /а.с.53/.

Таким чином, відповідачем проведено фактичну перевірку позивача у відповідності до вимог чинного законодавства.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000гривень;

- оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень;

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 затверджений Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", пунктом 3 якого визначено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Пунктом 6 Порядку передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", приймаються, зокрема, керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу державної податкової служби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

За приписами п. 8 Порядку, рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Так, в порушення вимог Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 податковим органом замість рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону складено податкове повідомлення-рішення.

Суд звертає увагу на ту обставину, що податковим органом не надано будь яких доказів, які б свідчили про вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 порушення Постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: роздрібна торгівлі алкогольним напоями за ціною нижчою від мінімальної роздрібної ціни встановленої Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року, а саме продаж пляшки горілки торгової марки «Хлібний дар» місткістю 1,75л, міцністю 40% за ціною 190грн., що на 2,15грн. нижче від мінімально встановленої.

Так, відповідачем в якості доказу надано фотографію пляшки горілки торгової марки «Хлібний дар» місткістю 1,75л, міцністю 40% з цінником 190грн./а.с.60/.

Однак суд не може прийняти дану фотографію в якості доказу продажу пляшки горілки торгової марки «Хлібний дар» місткістю 1,75л, міцністю 40% за ціною 190грн., що на 2,15грн. нижче від мінімально встановленої, оскільки з наданої фотографії не можливо встановити дату, час та місце здійснення фотографії, що надало б змогу ідентифікувати та ототожнити з місцем проведення господарської діяльності позивача, крім того відповідачем не надано суду доказів у підтвердження самого факту продажу горілки.

Тобто обєктивних доказів порушення Ф-ОП ОСОБА_3 Постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: роздрібна торгівлі алкогольним напоями за ціною нижчою від мінімальної роздрібної ціни встановленої Постановою КМУ №957 від 30.10.2008 року суду не надано, з огляду на що, застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 10000грн. за дане порушення є неправомірним і податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо порушення вимог статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, що виразилося у реалізації пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником, суд зазначає наступне.

Фактична реалізація ФО-П ОСОБА_3 пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником, не підтверджується жодним прямим доказом відсутні розрахункові чеки, копії цінників, тощо.

Так, в матеріалах справи, міститься копія чеку з банківського терміналу про проведення безготівкової операції від 17.05.2016 року о 14 годині 22 хвилині на суму 18,40грн./а.с.57/.

Суд не приймає в якості доказу реалізації ФО-П ОСОБА_3 пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником вказаний чек з банківського терміналу, оскільки з даного чеку не вбачається за який саме товар було здійснено сплату банківською карткою виданою на імя Oleh Khytryk.

Крім того, безготівковий розрахунок карткою Olehом Khytrykом здійснено 17.05.2016 року о 14 годині 22 хвилині, тобто до початку перевірки. Перевірка відповідно до акту почалася о 15 годині 00хвилин і закінчена о 16 годині 00 хвилин /а.с.48-52/.

Письмові пояснення власника банківської картки, якою було здійснено безготівкову операцію 17.05.2016 року о 14 годині 22 хвилині на суму 18,40грн. не відібрані.

В судовому засіданні представником позивача факт наявності терміналу в магазині, де здійснює свою діяльність позивач, не заперечувався.

Тобто у податкового органу були відсутні достатні підстави для застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суми штрафу у розмірі 10000грн. за порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, що виразилося у реалізації пачки сигарет торгової марки «Winston XS» за ціною вищої від ціни встановленої виробником.

Таким чином, враховуючи зясовані судом обставини, суд дійшов висновку, що Мангуською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області не законно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 14 червня 2016 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 визначені фінансові санкції у розмірі 20000(двадцять тисяч гривень)грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про скасування акту перевірки №38/05/99/14/05/НОМЕР_1 від 19 травня 2016 року суд зазначає наступне.

Згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 року, зареєстрованого в Мінюсті 26.10.2015р за №1300/27745 (далі Порядок) акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, акт фактичної перевірки№38/05/99/14/05/НОМЕР_1 від 19 травня 2016 року є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків зі збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Акт перевірки і дії посадових осіб з його складання фактично не порушують права та охоронювані законом інтереси особи в сфері публічно-правових відносин, а захисту в адміністративному провадженні підлягає порушене право, свобода чи інтерес.

З огляду на що, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підстав викладеного вище, суд дійшов висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, відповідно до вимог ст.94 КАС України суд присуджує фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам, у сумі 551,21(пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 року № та акту перевірки від 19.05.2016 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 14 червня 2016 року №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 визначені фінансові санкції у розмірі 20000(двадцять тисяч гривень)грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати у сумі 551,21(пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 08 лютого 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 лютого 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.