Справа № 147/1468/16-а
Суддя: Костюк Г. М.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/1468/16-а
Провадження № 2-а/147/2/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя: Костюк Г.М.,

секретар: Кучер І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації про оскарження рішення про відмову у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації про оскарження рішення про відмову у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2015 року у нього виникло право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 11.09.2015 року він звернувся до УПФ у Тростянецькому районі із заявою про призначення пенсії, однак отримав усну відмову у оформленні пенсії у зв'язку з тим, що у нього відсутній документ про особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА із заявою про видачу даного посвідчення 4 категорії. Він отримав відмову в отриманні посвідчення у зв'язку з тим, що він не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю в даний час. Вважає відмову необгрунтованою та безпідставною, оскільки його право на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи регламентоване ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА про відмову у видачі посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 від 13.09.2016 року № 1939, також зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення видати посвідчення даної категорії.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, за обставин, викладених у позові, підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.39 .)

Представник відповідача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду заперечення, мотивоване тим, що умовою видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 є факт проживання (роботи, навчання) на території посиленого радіоекологічного контролю на дату звернення. Оскільки ОСОБА_1 на даний час не працює і не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, так як село Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, в якому проживає, не відноситься і не відносилось раніше до радіоактивно забрудненої території, тому правові підстави для видачі йому посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 відсутні. Окрім того, з набуттям чинності з 01 січня 2015 року Закону України "Про внесення змін та визнаннями такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-УІІІ, а саме: внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стаття 2 цього Закону, що регулювала визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, виключена. Також зазначила, що Управління праці та соціального захисту населення, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює підготовку документів щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Функції видачі посвідчень покладені на обласну державну адміністрацію. В подальшому предстпавник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала раніше подане заперечення та у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі (а.с.37).

Згідно з вимогами ч.ч.2, 4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились, на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, наявні докази, надавши їм належну оцінку, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 1ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 70 Закону №796-ХІІ громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Судом встановлено, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 07.04.2016 року №14/0-3 йому було роз'яснено, що його питання пенсійного забезпечення зі зниженням пенсійного віку може розглядатися при наявності посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та інших зазначених документів (а.с.19).

Після отримання такого листа ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою, в якій просив вжити дій, спрямованих на видачу йому посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи четвертої категорії.

Листом від 13.09. 2016 року № 06-1939 ( а.с. 20) Управління відмовило позивачу у задоволенні його заяви, з посиланням на те, що в даний час він не працює та не проживає на території зони посиленого радіологічного контролю відповідно до норм чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для видачі посвідчення. Окрім того згідно даного листа, з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон № 76-VIII, яким виключено статтю 2 Закону № 796-XII (визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч.3 ст.15 цього Закону, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII, іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 10 Порядку видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Дана довідка, яка є підставою для видачі посвідчень від Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 4 згідно з додатком № 7 вищезазначеного Порядку, видається державними адміністраціями.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Управління праці та соціального захисту населення, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює підготовку документів щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З аналізу вищезазначених норм видно, що підставою для надання особі статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи четвертої категорії є факт її постійного проживання або постійної праці чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вона станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалася у цій зоні не менше чотирьох років.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 1986 року по лютий 1991 року позивач проживав та працював в місті Ладижин Вінницької області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 липня 1991 року № 106 було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Даний факт підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.5-10), архівними довідками архівного відділу Ладижинської міської ради від 21.07.2015 року (а.с15,16) та довідкою № 3219 від 11.11.2015 року, згідно якої він з 28.01.1986 року по 13.04.1989 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с18).

Однак, режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, Законом № 76-VIII виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю.

Цим же Законом виключено статтю 2 (визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій) Закону № 796-XII, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01 січня 2015 року.

Тобто, м. Ладижин Вінницької області, яке відповідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 липня 1991 року №106, було віднесено до зони посиленого радіоактивного контролю - з 01 січня 2015 року, у зв'язку з відміною зони посиленого радіоактивного контролю, не відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно вищевказаних змін до законодавства позивач на час звернення до відповідача із заявою не проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, а відтак йому не може бути надано статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому у нього були відсутні підстави для та видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем підлягають віднесенню за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 14, 15, 65, 70 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановою Кабінету Міністрів України № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 11, 12, 69, 71, 87, 94, 158-163, ч. 3 ст. 163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації про оскарження рішення про відмову у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та забов'язання Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем віднести за його рахунок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя