Справа № 2а-1646/12/2770
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2017 р. м. Київ К/800/10712/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Севастопольської міської ради до Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій та скасування постанови,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної виконавчої служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року Севастопольська міська рада пред'явила в суд позов, в якому просила визнати протиправними дії Державної виконавчої служби України та скасувати постанову ВП №29317206 від 26 червня 2012 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13 вересня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 25 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, задоволено позов ОСОБА_4 до Севастопольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Зобов'язано Севастопольську міську раду протягом одного місяця після набрання постановою законної сили розглянути матеріали ОСОБА_4 про надання попередньої згоди на продаж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0025 га за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки орієнтовною площею 0,0015 га за адресою АДРЕСА_2, розташованих під належним ОСОБА_4 об'єктами нерухомості в порядку викупу, а також на складання проектів відводу зазначених земельних ділянок та прийняти відповідне рішення.

На підставі виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом м. Севастополя у справі №2а-3631/10/2770 від 15 червня 2011 року державним виконавцем Державної виконавчої служби України винесена постанова від 18 жовтня 2011 року про відкриття виконавчого провадження ВП №29317206, яка була надіслана 20 жовтня 2011 року і отримана боржником 24 жовтня 2011 року.

Севастопольська міська рада листом від 10 листопада 2011 року №03-15/4205 повідомила державного виконавця, що заява стягувача ОСОБА_4 від 3 жовтня 2008 року буде розглянута на пленарному засіданні не раніше ніж через 20 робочих днів з часу оприлюднення відповідних рішень на сайті АДРЕСА_3. Також, Севастопольська міська рада повідомила, що не має можливості, відповідно до діючого законодавства, виконати постанову державного виконавця у семиденний строк з дня її отримання.

Постановою від 24 листопада 2011 року державним виконавцем відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання за ВП №29317206.

На пленарному засіданні Севастопольської міської ради 20 грудня 2011 року було розглянуто питання стосовно продажу позивачем земельної ділянки орієнтованою площею 0,0025 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного павільйону і прийнято рішення з даного питання №2266, також було розглянуто питання стосовно продажу земельної ділянки орієнтованою площею 0,0025 га за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування торгівельного павільйону та прийнято рішення №2267.

Державним виконавцем 26 червня 2012 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №29317206 на підставі повного виконання боржником рішення суду, згідно пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та даною постановою стягнення з боржника виконавчого збору було виділено в окреме виконавче провадження, яка була надіслана позивачу поштовою кореспонденцією і отримана Севастопольською міською радою 7 липня 2012 року.

Державним виконавцем постановою від 26 червня 2012 року у ВП №29317206 стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 1360,00 грн., дану постанову позивач не отримував.

Постановою від 5 липня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №33287022 щодо стягнення з Севастопольської міської ради виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн. Підставою стягнення з Севастопольської міської Ради виконавчого збору було вказано невиконання боржником рішення суду в добровільному порядку.

Вважаючи постанову відповідача від 26 червня 2012 року про стягнення з виконавчого збору протиправною позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій не мав права застосовувати наслідки пропущення строку встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивачем рішення суду виконано самостійно ( в добровільному порядку).

Втім, колегія суддів з такими висновками судів не погоджується та вважає їх передчасними.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частини 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про скасування постанови державного виконавця від 26 червня 2012 року про стягнення виконавчого збору.

Згідно приписів частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Із вимог позовної заяви не вбачається, що позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позов вказували на те, що постанову щодо стягнення виконавчого збору, позивач не отримував, а тому строк для її оскарження не сплинув.

Проте, коли позивач дізнався чи міг дізнатись про постанову державного виконавця від 26 червня 2012 року та про дотримання позивачем строку звернення до суду судами попередніх інстанцій не встановлено, не перевірено та не досліджено.

Тобто вирішуючи спір поза межами десятиденного строку звернення до суду, суди попередніх інстанції не звернули уваги на приписи статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України та передчасно дійшли висновку про задоволення позову.

Згідно частини 1статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допущене судами попередніх інстанцій порушення вимог процесуального законодавства є підставою для скасування оскаржених рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення, суд касаційної інстанції ухвалює рішення за наслідком попереднього розгляду справи, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд, зокрема, адміністративних справ Окружного адміністративного суду міста Севастополя - Окружним адміністративним судом міста Києва.

Отже, справа підлягає направленню на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Керуючись статтями 220-1, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман