Справа № 297/3148/16-а
Суддя: Гал Л. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/3148/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л. , при секретарі Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі про визнання незаконним рішення про відмову у донарахуванні стажу роботи,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася із адміністративним позовом до УПФ України в Берегівському районі про визнання незаконним рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №35 від 24.11.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі про відмову у зарахуванні до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоду часу з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року, визначивши час роботи ОСОБА_1 у ПП Романець з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року таким, що підлягає зарахуванню до страхового стажу та зобов'язання відповідача зарахувати позивачці у страховий стаж період роботи у ПП ОСОБА_2 з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року з моменту її звернення, тобто з 24.11.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 24.11.2016 року вона звернулася до УПФ України в Берегівському районі про перерахунок її пенсії за віком та зарахування страхового стажу роботи з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року і після розгляду поданих нею документів, рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №35 від 24.11.2016 року їй було відмовлено в зарахуванні у страхований стаж роботу за вищевказаний період у ПП Романець, оскільки у її трудовій книжці відсутній відбиток печатки ПП ОСОБА_2 та при прийнятті позивачки на роботу до ПП Романець помилково було записано у трудову книжку мале підприємство кафе-столова №36. Хоча ПП Романець прийняв від громадського харчування дану їдальню, яка розташована в приміщенні Берегівської районної державної адміністрації та обслуговувала працівників даної установи. З даною відмовою позивачка не згідна, оскільки весь вказаний час вона працювала у ПП Романець, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, нею була продана заява, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі (а.с. 23).

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі через канцелярію суду 23.01.2017 року подало письмове заперечення по справі. В запереченні зазначено, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу і порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. У статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків. Статтею 3 цього ж Закону визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею при додержанні умов щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду. Тобто, період роботи з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року повинен зараховуватися до страхового стажу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків, даний період не зарахований до страхового стажу. Крім того, трудова книжка позивачки містить неправильні записи, а саме позивачка працювала з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року в малому підприємстві кафе-їдальня 36 головним бухгалтером, за підписом ОСОБА_2, однак мале підприємство кафе-їдальня 36 не зареєстроване в органах ПФУ як платник страхових внесків.

Також відповідач згідно поданої заяви просив справу розглянути без його участі з урахуванням поданого заперечення (а.с. 17-18, 22).

Вивчив матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 цього Закону до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне зазначено в п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. N 497, згідно якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Так, позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 була прийнята на роботу по переводу в мале підприємство кафе-столову 36 та працювала безперервно у ПП Романец з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року на посаді головного бухгалтера (а.с. 8-9).

Вказані записи у трудовій книжці також підтверджуються договором від 26.07.1996 року, укладеного між підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та Наказом №1 від 26.07.1996 року про прийняття на роботу (а.с. 10,11).

Із наказу №375 від 25.09.1995 року «Про створення комісії по розподілу валюти балансу по підприємствам КХО «Общепит» вбачається, що столова №36 була виділена на самостійний баланс із Берегівського КХО «Общепит» у зв'язку із приватизацією останнього (а.с. 12). При цьому, позивачка ОСОБА_1 була членом комісії по розподілу валюти балансу столової №36.

Отже, доведено, що в період з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року ОСОБА_1 працювала у ПП Романец на посаді головного бухгалтера.

При цьому, посилання відповідача на те, що період роботи позивачки з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року повинен зараховуватися до страхового стажу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків, та відсутністю реєстрації ОСОБА_2 в органах ПФУ, як платника страхових внесків, даний період не зарахований до страхового стажу є безпідставним, оскільки позивачка виконувала роботу та підставі трудового договору, згідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, формулювання записів у трудовій книжці позивачки є обставинами, які не залежали від неї та відсутність у підприємця печатки і відбитку печатки у трудовій книжці не роблять запис у ній недійсною або неповною.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На думку суду, позивачкою надано достатньо доказів того, що спірний період роботи вона дійсно працювала головним бухгалтером у ПП Романець в столовій, яку останній прийняв від громадського харчування. Так, позивачка представила суду копію трудової книжки із відповідними записами в ній про роботу, копію трудового договору, наказ про прийняття на роботу, а відповідачем достатньо не наведено у запереченні законних підстав для відмови у зарахуванні до страхового стажу цього періоду.

Отже, відповідач своєю відмовою незаконно діяв, чим самим позбавив позивачку у можливості перерахування її пенсії, а тому позовні вимоги про визнання відмови відповідача у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу незаконним та зобов'язання відповідача зарахувати його підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, з метою повного захисту прав та інтересів позивачки, слід зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачці з врахуванням спірного періоду часу.

При цьому моментом звернення позивачки до відповідача було 15.11.2016 року, що вбачається із рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №35 від 24.11.2016 року, тому проводити перерахунок пенсії слід саме з 15.11.2016 року.

На підставі керуючись ст. ст. 2, 6, 9 17, 19, 86, 161-163, 256 КАС України, ст.ст. 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі про визнання незаконним рішення про відмову у донарахуванні стажу роботи - задовольнити.

Визнати рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №35 від 24.11.2016 року управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі про відмову у зарахуванні до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоду часу з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року - незаконною, визначивши час роботи ОСОБА_1 у ПП Романець з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року таким, що підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж період роботи у ПП ОСОБА_2 з 26.07.1996 року по 30.11.2000 року та провести перерахунок пенсії з врахуванням цього періоду часу з моменту звернення, тобто з 15.11.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду через Берегівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Гал Л. Л.