Справа № П/811/1201/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2017 рокусправа № П/811/1201/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградський окружний адміністративний суд від 14 листопада 2016 року

у адміністративній справі № П/811/1201/16 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградський окружний адміністративний суд від 14 листопада 2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування прийнятого Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області податкового повідомлення-рішення №462-1301 від 13.04.2016 року, яким позивачці визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 8749.99 грн.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачкою по справі з підстав помилкового застосування норм матеріального права, та неповного зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до постановлення у справі незаконного рішення, яке просить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заявлених у цій справі вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивачки мотивована тим, що у податковим органом визначено суму податкового зобовязання на земельну ділянку багатоквартирного будинку, і відповідно платником земельного податку є підприємства або організація на балансі якого перебуває цей багатоквартирний будинок, за яким закріплена земельна ділянка на право користування або право власності. За вказаних обставин, апелянт вважає, що вона як власник прибудованого до гуртожитку нежитлового приміщення, не є платником земельного податку в розумінні Податкового кодексу України, тому не зобовязана сплачувати податок на землю, а лише може повертати витрати на його сплату балансоутримувачу багатоквартирного будинку. Безпідставним також апелянт вважає розрахунок відповідачем земельного податку, оскільки на цей розрахунок був зроблений на всю територію під вбудованим нежитловим приміщенням, що суперечить пп.4 п.4 Положення про порядок встановлення та закріплення меж при - будинкових територій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 31.12.2003 року, є власником прибудованого до гуртожитку нежитлового приміщення площею 191,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Глінки 6 (а.с.19-24).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка наділена обов'язком щодо сплати до бюджету земельного податку з фізичних осіб, як власник нежилого приміщення у багатоквартирному жилому будинку, що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Глінки 6, яке пройшло реєстрацію в ОКП „Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної газації" 20.01.2004 р., і відповідно податковий орган при нарахуванні земельного податку на земельну ділянку під належним на праві власності позивачці нежитловим приміщенням (а.с.25), діяв в межах повноважень та на підставі норм чинного законодавства, незважаючи на те, що позивачка не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належним їй на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивачки з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм матеріального права, викладеною у постановах від 7 липня 2015 року (справа №21-775а15) та від 02 грудня 2015 року (№21-3517а15).

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-III, а справляння плати за землю - Податковим Кодексом України.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Також колегія суддів зазначає, що відсутність документу, який посвідчує право власності земельної ділянки при фактичному використанні землі не звільняє від сплати податку на землю.

Відповідно до п.п.14.1.72, п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з положеннями ст.269 Податкового Кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються Податковим Кодексом України, статтею 270 якого зазначено, що об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п.287.6 ст.287 Податкового Кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями п.287.8 ст.287 Податкового Кодексу України, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового Кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Положеннями п.287.5 ст.287 Податкового Кодексу України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 наділена обов'язком щодо сплати до бюджету земельного податку з фізичних осіб, як власник нежилого приміщення у багатоквартирному жилому будинку, що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Глінки 6.

При перевірці доводів апеляційної скарги позивачки щодо неправильності здійсненого відповідачем розрахунку земельного податку, судова колегія враховуючи інформацію з долученого до матеріалів справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.11.2012 року №1077 (а.с.26), судовою колегією встановлено, що грошове зобов'язання по земельному податку визначено позивачці, виходячи із загальної площі належного їй на праві власності нежитлового приміщення - 191,3 кв.м., та з урахуванням нормативно грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, що становить 162958,72 грн.

Порушень розрахунку відповідачем розміру земельного податку позивачкою по справі не доведено, а судом під час розгляду справи не встановлено, тому підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного у цій справі відповідає вимогам ст. 159 КАС України, відповідно підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта відсутні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградський окружний адміністративний суд від 14 листопада 2016 року залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник