Справа № 826/3716/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 січня 2017 року 13:10 справа №826/3716/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім Український Медіа Холдінг"
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ в Оболонському районі), в якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3716/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 01 липня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув; у зв'язку з чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 13 жовтня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України за порушення підпункту статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 313 867,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 13 жовтня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом другим пункту 123.1 статті 123 та пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 344 774,00 грн., у тому числі за основним платежем на 229 849,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 114 925,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 16 вересня 2015 року №835/26-54-22-02/30375222 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" () за період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року, з ТОВ "Неонрекламсервіс" () за період з 01 березня 2015 року №31 березня 2015 року (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 313 867,00 грн.; пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 229 849,00 грн., в тому числі: за листопад - 36 249,00 грн., за березень 2015 року - 193 600,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані безпідставним віднесенням до складу витрат та податку на додану вартість відповідних сум вартості приданих товарів/послуг по відносинам із ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс", у зв'язку із не доведенням реальності господарських операцій та невідповідності поставок товарів і послуг по ланцюгу постачання.

Позивач вважає протиправними спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, висновки акта перевірки про відсутність реального здійснення господарської діяльності не підтверджується жодними доказами.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки актів перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи підтверджують, що між ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" (замовник) та ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" (виконавець) укладено договір від 01 вересня 2014 року №01/09-14, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується протягом строку дії договору надати замовникові послуги з інформаційного супроводження комплексу заходів з інформаційно-роз'яснювальної роботи щодо безпечних і нешкідливих умов праці, на радіостанціях, що полягають в розповсюдженні інформаційних матеріалів замовника, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Назва ресурсу, обсяг, формат, строк, вартість кожного такого розміщення та всі інші умови щодо розповсюдження інформаційних матеріалів замовника будуть узгоджені сторонами у відповідних додатках до договору, які після підписання обома сторонами будуть його невід'ємною частиною

Оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом 45 банківських днів після підписання сторонами акта виконаних робіт (наданих послуг) згідно з відповідним додатком/заявкою до даного договору (пункт 4.1 договору).

Замовник зобов'язується не меншу ніж за 5 робочих днів до дати виходу інформаційних матеріалів надавати заявку в довільній формі, яка повинна містити бажаний об'єм розміщення, кількість виходів, загальний строк розміщення, підпис уповноваженого представника Замовника та його печатку (пункт 5.2 договору).

Відповідно до підпункту 6.1.2 пункту 6.1 договору виконавець зобов'язується надавати замовнику звіт про результати надання послуг за цим договором (а саме по дві ефірні довідки після повного виконання відповідної заявки замовника, не пізніше 5 робочих днів після виконання заявки).

Підпунктом 6.2.2 пункту 6.2 договору замовник зобов'язується надати виконавцю всю необхідну інформацію та матеріали не пізніше 2-х робочих днів до запланованої дати надання послуг з використанням таких матеріалів/інформації.

Між ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" (замовник) та ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" (рекламіст, виконавець) укладено договір про надання рекламних послуг від 01 вересня 2014 року №01/09-14-ПР, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги щодо розміщення рекламних матеріалів замовника (або його клієнтів) в рекламних блоках радіостанції "Ретро FM", радіостанції "Наше радіо", радіостанції "Авторадіо", радіостанції "Голос Столиці", радіостанції "Джем ФМ" у відповідності з умовами даного договору та додатками до нього.

Період та загальний час рекламної компанії, а також вид та тривалість рекламних матеріалів зазначаються в додатках до цього договору, що є невід'ємною частиною (пункт 2.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору рекламіст зобов'язується розробити та узгодити з замовником рекламну кампанію замовника, зокрема медіа-план розміщення рекламних матеріалів замовника; надавати замовнику для підписання звіти щодо наданих послуг у вигляді актів наданих послуг, та ефірних довідок, які підписуються рекламістом.

Так, згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконавцем надавались ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" послуги по розміщенню інформаційних матеріалів на суму 2 673,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 445,50 грн., та послуги по розміщенню реклами на радіо на суму 347 443,20 грн., у тому числі податок на додану вартість 57 907,20 грн.

ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" виписало позивачу податкові накладні від 30 листопада 2014 року №132 на суму 2 673,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 445,50 грн. та від 30 листопада 2014 року №122 на суму 347 443,20 грн., у тому числі податок на додану вартість 57 907,20 грн.

Оплата за виконані роботи здійснювалась позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" (замовник) та ТОВ "Неонрекламсервіс" укладено договір про надання рекламних послуг від 02 березня 2015 року №02-03-15/1, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги щодо розміщення рекламних матеріалів замовника (або його клієнтів) в рекламних блоках радіостанції "Авторадіо", радіостанції "Ретро FM", радіостанції "Джем ФМ", радіостанції "Europa Plus", радіостанції "Голос Столиці", радіостанції "Наше радіо", у відповідності з умовами даного Договору та додатками до нього.

Період та загальний час рекламної компанії, а також вид та тривалість рекламних матеріалів зазначаються в додатках до цього договору, що є невід'ємною частиною (пункт 2.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору рекламіст зобов'язується розробити та узгодити з замовником рекламну кампанію замовника, зокрема медіа-план розміщення рекламних матеріалів замовника; надавати замовнику для підписання звіти щодо наданих послуг у вигляді актів наданих послуг, та ефірних довідок, які підписуються рекламістом.

Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконавцем надавались ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" рекламні послуги на загальну суму 2 640 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 440 000,00 грн.

Оплата за виконані роботи здійснювалась позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Сума вартості отриманих послуг відображена позивачем у складі доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за відповідні звітні періоди.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин, відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Крім того, будь-які припущення щодо порушення постачальником норм податкового чи іншого законодавства не є підставою для притягнення до відповідальності добросовісного покупця.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що основним видом діяльності ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" є видання журналів і періодичних видань; позивач є засновником ряду друкованих видань, таких як журнали "Forbes life", "Forbes women","Forbes", "Форбс", "Телетиждень"; газети "Футбол", Аргументи і Факти в Україні", та співпрацює з ПрАТ "КП в України", яке є правонаступником ПрАТ "Комсомольська правда -Україна" щодо надання рекламних послуг на підставі договору від 01 грудня 2013 року №01/01/13-3.

На підтвердження виконання умов договорів, позивачем надано додатки до договору від 01 вересня 2014 року №01/09-14 та договору від 01 вересня 2014 року №01/09-14-ПР, якими погоджено радіостанцію, регіон та період розміщення, кількість виходів та вартість послуг.

Крім того, на виконання вимог договору від 02 березня 2015 року №02-03-15/1, позивачем надано затверджені медіа-плани розміщення рекламних матеріалів, якими погоджено час трансляції, вартість секунди в будні та вихідні дні, кількість виходів та вартість.

У свою чергу, з наданих позивачем ефірних довідок щодо розміщення інформаційних матеріалів та реклами, чітко вбачається розкриття спектру наданих послуг (які дії включали в себе послуги та час).

Наявні у справі докази підтверджують, що ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" придбавало у ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс" послуги з розміщення рекламних матеріалів з метою рекламування належних позивачу видань та/або видань його партнерів для збільшення продажу та розміщення рекламних/інформаційних матеріалів в друкованих виданнях.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс", у зв'язку з отриманням послуг.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих розрахункових та інших документів, а також придбання робіт з метою провадження господарської діяльності, висновки акта перевірки про порушення Податкового кодексу України у цій частині є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс" послуги по розміщенню інформаційних матеріалів та реклами безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі якої позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо" та ТОВ "Неонрекламсервіс", тому висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Крім того, відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Отже, податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі від 13 жовтня 2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ в Оболонському районі не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, прийняття спірних наказу та податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 13 жовтня 2015 року № та №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім Український Медіа Холдінг" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 879,62 грн. (дев'ять тисяч вісімсот сімдесят дев'ять гривень шістдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко