Справа № 333/6789/16-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6789/16-а
Провадження № 2-а/333/28/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІІ групи довічно, хвороба якої пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності, призначену їй відповідно до вимог вказаного Закону. У період з 26 по 27 квітня 1986 року позивач була викликана на роботу для видачі засобів індивідуального захисту та ін. Роботи виконувались в м.Припять. Відповідно до платіжної відомості №16 від 15 травня 1986 року позивачу ОСОБА_1 було виплачено додаткова заробітна плата в розмірі 255 руб. Відповідно до платіжної відомості № 6 від 15 травня 1986 року, позивачу ОСОБА_1 було виплачено премію в розмірі 140 руб. Вказані суми були позивачу нараховані та виплачені, зокрема премія, встановлено підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню ліквідаційного середовища». Виходячи з наведеного, розмір заробітної плати позивача за період роботи з 26 по 27 квітня 1986 року в зоні відчуженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС складає 544,10 крб. (148,50 крб. фактично виплачена заробітна плата, 255,60 крб. фактично виплачена додаткова заробітна плата та 140,00 крб. - премія).

09 серпня 2016 року позивач звернулась до ОСОБА_2 ПФУ з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності із зазначеної вище суми заробітної плати за роботу в зоні Чорнобильської АЕС з квітня 1986 року. Однак, 19.10.2016 року відповідачем в даній справі було надіслано рішення лист про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

В своєму листі відповідач посилається на те, що при проведенні перевірки довідки про заробітну плату, підприємством ВАТ «Автомобіліст» не надано Положення про преміювання, що діяло на той час на підприємстві, а дані зазначені у платіжних відомостях суперечать ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1086 року №207-7.

Вважає відмову відповідача протиправною та просить зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із заробітної плати в сумі 544-10 крб за роботу в період з 26 по 27 квітня 1986 року в зоні відчуження у місті Чорнобиль, та виплатити, починаючи з 09 серпня 2016 року, з урахуванням уже проведених виплат.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквації наслідків аварії на АЕС безпосередньо в зоні відчуження являється форма №122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосереднього виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

29.08.2016 року ОСОБА_2 було направлено вищезазначену довідку до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Іванівському районі Київської області для проведення зустрічної перевірки достовірності наданих документів.

30.09.2016 року вих.№6493/0721 до ОСОБА_2 надійшов Акт №15 зустрічної перевірки документів на гр.ОСОБА_1, за результатами якого спеціалісту ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Іванівському районі Київської області були надані платіжні відомості за квітень 1986 року. Згідно платіжної системи відомості від 15.05.1986 року №6 позивачу виплачена премія за роботу по організації перевезень та евакуації жителів м.Прип'ять та підприємств -140,00 крб. (у розмірі місячного окладу), згідно платіжної відомості від 15.08.1986 року №16 ОСОБА_1 виплачена додаткова заробітна плата за роботу по організації перевезень та евакуації жителів м.Прип'ять та підприємств - 255, крб. В ході перевірки встановлено, що дані виплати ОСОБА_1 особового рахунку за 1986 рік не включені. Додатково повідомляємо, що відповідно до постанови держкопмраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 1531/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючим на підприємствах. Установах, організаціях системами преміювання. Розмір премії визначався на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження.

ОСОБА_3 міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 807-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60 % тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру до 60 % тарифної ставки (оклад на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідно до зміни. При проведенні перевірки довідки про заробітну плату, підприємством ВАТ «Автомобіліст» положення про преміювання не надавалися, а дані, зазначені у платіжних відомостях суперечать постанові ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7. Надана довідка не відповідає вимогам пенсійного законодавства, та не може підтверджувати період роботи в зоні відчуження для перерахунку пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІІ групи захворювання пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, відповідно має право на пільги встановлені законодавством.

Довідка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року № 241 від 12 червня 2012 року, яку позивач надала відповідачу для перерахунку пенсії, за формою і змістом відповідає наказу Міністерства соціальної політики України від 03.09.2012 року № 536, видана уповноваженим на те органом та не визнана недійсною в судовому порядку.

Правова позиція по даному питанню висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015 року у справі № К/800/12074/13.

Таким чином, необґрунтованими є посилання відповідача на те, що надана довідка не відповідає вимогам пенсійного законодавства, оскільки дані виплати не відображені в особовому рахунку позивача за 1986 рік.

Статтями 21 та 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року N 796-XII.

Частиною 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112, був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

Обчислення пенсій відповідно до статті 15 цього ж Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами і організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей та інших документів про нараховану і сплачену заробітну плату), а також фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У ч. 2 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Відповідно до виданої позивачу довідки, розмір заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році становить 544,10 крб., (148,50 крб. - фактично виплачена заробітна плата,255,60 крб. - фактично виплачена додаткова заробітна плата, та 140,00 крб.- премія), що не перевищує 3 тис. крб.

Відповідно до роз'яснення Міністерства праці України від 09.06.1995 р. за № 224/8.13, перерахунок заробітної плати працівникам, які виконували в зоні відчуження роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розраховується по тій грошовій одиниці, що діяла в 1986 році, тобто в рублях. Нарахована сума заробітної плати не індексується і не виплачується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із ч 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя в проведенні перерахунку пенсії є безпідставною і протиправною.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження м. Прип'ять з 26 по 27 квітня 1986 року в розмірі 544,10 крб.

Також, з метою захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням вказаної вище суми, суд вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 є особою звільненою від сплати судового збору відповідно п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 99, 100, 159-163, 256 Кодексу адміністративного України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя здійснити з 09 серпня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження м. Прип'ять з 26 по 27 квітня 1986 року, 544,10 крб. з урахуванням вже проведених виплат.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.І. Боровікова