Справа № 754/663/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/207/17
Справа №754/663/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2017 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва неправомірними в частині, що стосується відмови у наданні йому статусу інваліда війни та зобов»язати Управління видати посвідчення інваліда війни.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 1982 року він працював і виконував хімзахисні роботи в будівельно-монтажному управлінні «Чорнобильенергозахист» на будівництві Чорнобильської АЕС. У 1986 році він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. Працював в момент аварії та виконував хімзахисні роботи цехів першого, другого та третього енергоблоків - ХОЯТ, головний корпус 1-2 черги, є інвалідом 2 групи, причина інвалідності захворювання пов»язана з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС. Зауважує, що він звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни. Проте, отримав відмову, тому просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва неправомірними в частині, що стосується відмови у наданні йому статусу інваліда війни та зобов»язати Управління видати посвідчення інваліда війни.

Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його конституційні права, тому звернувся до суду за їх захистом.

Представником відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва не було подано до суду ні пояснень ні письмових заперечень проти позову.

Представник Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи направив до суду письмові пояснення, в яких зазначає про те, те що надані позивачем до суду документи є достатніми для задоволення його позовних вимог.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1982 року позивач працював і виконував хімзахисні роботи в будівельно-монтажному управлінні «Чорнобильенергозахист» на будівництві Чорнобильської АЕС.

У 1986 році позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. Працював в момент аварії та виконував хімзахисні роботи цехів першого, другого та третього енергоблоків - ХОЯТ, головний корпус 1-2 черги, є інвалідом 2 групи, причина інвалідності захворювання пов»язана з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується інформаційною довідкою Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної держадміністрації від 15.03.2016 року.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Державною адміністрацією 20.07.1997 року, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 1.

Позивач зауважує, що він звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни. Проте, отримав відмову, тому звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва неправомірними в частині, що стосується відмови у наданні йому статусу інваліда війни та зобов»язати Управління видати посвідчення інваліда війни.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов»язаних з усуненням самої аварії. Її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивізації техніки або їх будівництві.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог адміністративного позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва в частині, що стосується відмови у наданні статусу інваліда війни - неправомірними.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: