Справа № 820/5523/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 р. № 820/5523/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Юнакова Є.О.,

прокурора - Фещенко В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації, за участю прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Великобурлуцька селищна рада, про скасування розпоряджень та актів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- скасувати як протиправне розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 198 від 05.08.2016 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2" та акт до нього від 05.08.2016;

- скасувати як протиправне розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 95 від 23.04.2015 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2" та акт до нього від 23.04.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Великобурлуцькою районною державною адміністрацією безпідставно та необґрунтовано прийнято розпорядження № 198 від 05.08.2016 та № 95 від 23.04.2015з про визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2", з огляду на те, що селищною радною до цього часу не затверджено технічної документації на вказану земельну ділянку з урахуванням зміни її цільового призначення, незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 Таким чином, позивач звернув увагу суду, що Великобурлуцька районна державна адміністрація фактично вимагає від ОСОБА_1 сплатити орендну плату за земельну ділянку, щодо якої не закінчено процедуру оформлення відповідних прав.

Прокурор, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 з моменту отримання дозволу на виготовлення технічної документації та її отримання від землевпорядної організації, не надав її до Великобурлуцької селищної ради для затвердження та укладення договору оренди, а продовжив користуватись земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів.

Представник Великобурлуцької районної державної адміністрації у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Представник Великобурлуцької селищної ради, належни чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 в 2012 році отримав від емлевпорядної організації технічну документацію на земельну ділянку, однак не подав її на затвердження до Великобурлуцької селищної ради, що, на думку представника третьої особи, вказує на бездіяльність позивача. Доказів того, що експертами були виявлені певні недоліки в такій технічній документації, ОСОБА_1 до селищної ради було не надано. Таким чином, представник Великобурлуцької селищної ради зауважує, що до ОСОБА_1 було правомірно визначено збитки за користування земельною ділянкою без ез відповідних правовстановлюючих документів.

У судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу майна від 06 жовтня 2009 року набув право власності на комплекс нежитлових будівель, а саме: Холодильник - літ. «Б»; Центральний склад - літ. «В»; Соляний склад - літ. «Д»: Склад - літ. «Г»; Прохідна - літ. «Е»; Склад - літ. «З»; Кочегарка - літ. «К»; Сарай - літ. «Л»; Вбиральня - літ. «У»; Адміністративний будинок - літ. «А-1», загальною площею 665,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Загальна вартість вищевказаного майна складає 112600 (сто дванадцять тисяч шістсот) гривень.

Вказаний комплекс нежитлових будівель розташований на земельній ділянці загальною площею 3,6940 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка належить на праві власності Великобурлуцькій селищній раді Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ - 016 від 17.03,2016.

Позивач після набуття прав власності на нежитлові будівлі 23.03.2011 року звернувся до відповідного державного органу з метою надання дозволу на виготовлення технічної документації для проходження необхідної процедури оформлення земельної ділянки.

Рішенням VI сесії VI скликання від 19.04.2011 року № 142-VI Великобурлуцька селищна рада дозволила ОСОБА_1 виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку. Також даним рішенням було зобов'язано позивача здійснити замовлення технічної документації на земельну ділянку в землевпорядній організації та надати її на затвердження чергової сесії, що було виконано.

Позивач 27.12.2011 року звернувся до МПП "Великобурлуцький земельний кадастр" з замовленням щодо виготовлення технічної документації по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки в натурі

На підставі згаданої документації, позивачу було зареєстровано та видано витяг з Державного земельного кадастру, з якого вбачається зазначення цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови №НВ- 014 від 14.02.2014.

На 47 сесії 6 скликання Великобурлуцької селищної Ради розглянуте звернення ОСОБА_1 щодо продажу ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2, на якій розташовані належні позивачу на правах приватної власності нежитлові будівлі.

Прийнято рішення № 990 від 02.12.2014 р. про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, для чого було створено комісію з конкурсного відбору суб'єкта оціночної діяльності для проведення експертної грошової оцінки землі. В районній газеті «Радянський Патріот» №50 від 13.12.2014 р. опубліковано оголошення про проведення вказаного конкурсу.

Однак, ОСОБА_1, виявивши, що при розробці технічної документації щодо земельної ділянки, на підставі якої було видано витяг №НВ- 014 від 14.02.2014, допущено помилки в зазначенні цільового призначення земельної ділянки.

ОСОБА_1 листами від 12.02.2015 року, 17.02.2015 року, 09.04.2015 року звертався до голови Великобурлуцької селищної ради Харківської області з проханнями надати дозвіл на розробку нового проекту землевідводу земельної ділянки.

Листом від 04.02.2015 року, Великобурлуцькою селищною радою надано відповідь на звернення позивача та зазначено, що у поданому зверненні ОСОБА_1 відсутні правові підстави для зміни цільового призначення земельної ділянки.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду твід 18.06.2015 року по справі № 820/4792/15, скасовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 014 від 14.02.2014, з огляду на те, що при його формуванні були невірно визначено цільове призначення земельної ділянки та її категорія.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року по справі № 820/4792/15, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2015р. по справі № 820/4792/15 скасовано частково. Прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано дії державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області Ужика В.О. - незаконними; зобов'язано державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у частині визначення цільового призначення земельної ділянки та її категорії, відновивши призначення земельної ділянки шляхом зміни назви - "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на "для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості", категорію земель - "землі житлової та громадської забудови" на "землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення"; зобов'язано державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області видати відповідний витяг.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 08.09.2015 року по справі № К/800/40281/15 відмовлено у відкритті касаційного провадженні на постанову Харківського окружного адміністративного суду твід 18.06.2015 року по справі № 820/4792/15 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року.

На виконання вищезазначених судових рішень, видано виконавчі листи № 820/4792/15 від 18.09.2015 року через Великобурлуцьке РУЮ та внесено зміни до державного земельного кадастру по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у частині визначення цільового призначення земельної ділянки та її категорії.

В подальшому, ОСОБА_1 отримав новий витяг на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 за номером НВ-015.

Однак, 23.04.2015 року комісією з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, складено акт від 23.04.2015 року. Зокрема, комісією встановлено, що громадянином ОСОБА_1 з жовтня 2009 року використовується земельна ділянка площею 3, 694 га без будь-яких правовстановлюючих документів та сплати орендної плати, чим Великобурлуцькій селищній раді завдано збитки.

На підставі висновків вищезазначеного акту, Великобурлуцькою районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 95 від 23.04.2015 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2".

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, листом від 27.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Великобурлуцької селищної ради з проханням скасувати розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 95 від 23.04.2015.

З огляду на вищезазначені обставини, листом від 25.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Великобурлуцької селищної ради з проханням оголосити конкурс на проведення відбору суб'єктів оціночної діяльності на виконання рішення № 990 від 02.12.2014 року Великобурлуцької селищної ради та опублікувати в районній газеті оголошення про проведення вказаного конкурсу.

Листом від 11.02.2016 року, ОСОБА_1 повторно звернувся до голови райдержадміністрації Великобурлуцького району в аналогічним проханням.

Листом від 17.02.2016 року № 02-25/Ч-13/119, повідомлено ОСОБА_1, що при поданні вищезазначеної заяви останнім не були виконані вимоги ст. 151 ЗК України, а тому задовільнити її не вбачається за можливе.

Рішенням 5 сесії 7 скликання Великобурлуцької селищної ради від 16.02.2016 року № 74-7 «Про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1.», на підставі доповідної записки спеціаліста ІІ категорії по землеустрою ОСОБА_6 та заяву від 23.03.2011 року гр. ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки площею 3,6940 га кадастровий номер НОМЕР_2 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості розташовану в АДРЕСА_2, керуючись ст. 12, 122, 123. 124, 125, 126, 134 Земельного Кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія селищної ради вирішила передати ОСОБА_1 в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 3,6940 га, (кадастровий номер НОМЕР_2) для розміщення та експлуатації основних,

підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості розташовану в АДРЕСА_2. Встановити орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Листом від 14.03.2016 року ОСОБА_1 повідомив голову Великобурлуцької селищної ради про неможливість підписання вищезазначеного договору, з огляду на численні порушення вимог діючого законодавства та недотримання процедури викупу земельної ділянки. Також, ОСОБА_1 просив відмінити рішенням 5 сесії 7 скликання Великобурлуцької селищної ради від 16.02.2016 року № 74-7.

Листом від 14.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до голови Великобурлуцької селищної ради з проханням оголосити конкурс на проведення відбору суб'єктів оціночної діяльності та надрукувати в районній газеті відповідне оголошення.

Однак, 26.07.2016 року комісією з визначення збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, складено акт, в якому встановлено, що громадянином ОСОБА_1 з жовтня 2009 року використовується земельна ділянка площею 3, 694 га без будь-яких правовстановлюючих документів та сплати орендної плати, чим Великобурлуцькій селищній раді завдано збитки.

На підставі висновків вищезазначеного акту, Великобурлуцькою районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 198 від 05.08.2015 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2".

Правовідносини щодо користування земельними ділянками державної та комунальної власності, порядок видачі розпоряджень місцевими державними адміністраціями з земельних питань регулюються нормами Конституції України, Земельного кодексу України,Закону України «Про плату за землю», Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284, в редакції, які діяли на момент виникнення цих правовідносин.

Статтею 17 Земельного Кодексу України, встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин відноситься, зокрема: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 зазначеного Кодексу субєктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади на землі приватної, комунальної та державної власності відповідно.

Згідно із ч. 2 ст. 84 Земельного Кодексу України право державної власності набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Відповідно до ч.7 ст. 93 Земельного Кодексу України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України належить і вирішення питань, зокрема, щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Статтею 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що до повноважень голів місцевих державних адміністрацій відносяться, також, і повноваження щодо очолювання відповідних місцевих державних адміністрацій, здійснення керівництва їх діяльністю, відповідальності за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної місцевої адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Згідно із ст.116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 1 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною десятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Положеннями ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Окрім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про плату за землю» об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 15 зазначеного Закону встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що необхідними умовами для визначення зобов'язань з орендної плати за землю є наявність оформленого належним чином договору оренди з виникненням права користування земельною ділянкою, щодо якого має бути проведена державна реєстрація та складена відповідна технічна документація.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно приписів п.п. 288.2-288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Нормами статті 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Відповідно до положень статей 20 та 23 Закону України "Про оцінку земель", за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 неодноразово та протягом тривалого часу звертався до голови Великобурлуцької селищної ради з метою завершення оформлення технічної документації на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, зважаючи на те, що при первинному виготовленні такої документації були допущені помилки в зазначення її цільового призначення з вини землевпорядної організації, а ОСОБА_1 змушений був вирішувати питання щодо виправлення таких помилок в судовому порядку, з огляду на відмову Великобурлуцької селищної ради .

Приймаючи до уваги вищезазначені норми права, суд зауважує, що за таких обставин показник при розрахунку суми витрат нормативно-грошової оціни земельної ділянки (нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки ) слід використувавати із показників відповідної технічної документації, яка повинна бути затверджена Великобурлуцькою селищною радою.

Поряд з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні, а Великобурлуцькою селищною радою не надано до суду, технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 з відповідним затвердженням селищною радою, з урахуванням нового витягу на земельну ділянку, в якому змінено її цільове призначення та неодноразових звернень ОСОБА_1 до Великобурлуцької селищної ради з метою завершення процедури оформлення відповідних прав на земельну ділянку, що, в свою чергу, впливає на визначення коефіцієнту показника нормативно-грошової оцінки вказаної земельної ділянки та взагалі унеможливлює проведення розрахунку нормативно-грошової оцінки та, відповідно, нарахування ОСОБА_7 податкових зобов'язань за користування земельною ділянкою, щодо якої не завершено оформлення відповідних прав та не закінчено впорядкування технічної документації.

Таким чином, суд зазначає, що Великобурлуцькою районною державною адміністрацією визначено за ОСОБА_7 грошові зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, щодо якої за позивачем не оформлено відповідних прав з необхідною технічною документацією, а відтак у даному випадку взагалі відсутній об'єкт плати за землю у розумінні норм діючого законодавства.

Згідно із ст.1 Закону «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, відповідно до наведених вимог Закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ст.156 цього Кодексу власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частиною 1 ст.157 ЗК України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам визначено постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року (далі - Порядок), відповідно до п.1 якого власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Аналіз наведених положень земельного законодавства свідчить про те, що визначення розміру збитків у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, відбувається внаслідок заподіяння таких збитків (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представникиКиївської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки (пункт 2 Порядку). Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

При цьому пункт 5 вказаної Постанови містить імперативний припис, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Згідно ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачено, що відшкодуванню підлягають неодержані доходи, тобто доходи, які міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Так, у пункті 9 частини третьої статті 2 КАС України закріплено один з основних принципів адміністративної процедури - право особи на участь у процесі прийняття рішення.

Цей принцип деталізовано у положенні пункту 3 Постанови №284, яка передбачає обов'язкову участь у складі роботи комісії по визначенню розміру збитків представника підприємства, яке буде відшкодовувати збитки.

Наведені положення узгоджуються з Резолюцією (77) 31 про захист прав особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28 вересня 1977 року. Щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи та інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом. У відповідних випадках особу, якої це стосується, повідомляють у належний час і спосіб, прийнятний для справи, про ці права (принцип 1 цієї Резолюції).

Поряд з цим, суд звертає увагу, що занесення ОСОБА_7 до складу комісії водночас не є підтвердженням надіслання запрошення позивача на відповідне засідання комісії при прийнятті спірних рішень, доказів чого матеріали справи не містять.

Між тим, судом не приймається до уваги лист від 19.07.2016 року № 01-45/1785 про запрошення ОСОБА_1 до участі в засіданні комісії, з огляду на те, що вказаний лист не містить доказів надіслання /вручення його адресату, а відтак розцінюється судом як неналежний доказ повідомлення позивача.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника Великобурлуцької селищної ради на зволікання зі сторони ОСОБА_1 щодо оформлення відповідних прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, з огляду на намагання позивача вирішити вказане питання протягом тривалого часу.

Зокрема, у 2011 році ( після отримання дозволу від Великобурлуцької селищної ради на виготовлення технічної документації), ОСОБА_1 звертався до МПП «Великобурлуцький земельний кадастр» з замовленням щодо виготовлення технічної документації по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки в натурі.

Даною організацією було виготовлено технічну документацію та надано її ОСОБА_1 14.02.2014 року.

На підставі згаданої документації, позивачу було зареєстровано та видано витяг з державного з Державного земельного кадастру, з якого вбачається зазначення цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови №НВ- 014 від 14.02.2014.

За зверненням ОСОБА_1 постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року по справі № 820/4792/15 скасовано витяг з Державного земельного кадастру №НВ- 014 від 14.02.2014, а відтак у контексті розуміння ст. 72 КАС України є преюдиційними та не потребують доказування.

Відтак, суд вважає за потрібне зазначити, що акти визначення збитків від 23.04.2015 року та від 26.07.2016 року, на підставі яких Великобурлуцькою районною державною адміністрацією прийнято спірні розпорядження № 198 від 05.08.2016 року та № 95 від 23.04.2015 року прийняті без врахуванням того, що селищною радою не затверджено технічну документацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, відсутність якої унеможливлює підписання договору оренди, як правовстановлюючого документу, що в свою чергу вказує на безпідставність стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів з орендної плати за землю.

Додатково суд вважає за потрібне зазначити, що як відповідачем, так і третьою особою не надано до суду доказів при прийнятті спірних розпоряджень визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, в якої враховано функціональне використання земельної ділянки як землі комерційного використання земель громадської забудови, в той час, як постановами Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року встановлено, що вказана земельна ділянка відноситься до земель промисловості, внаслідок чого збільшена нормативна грошова оцінка.

Вказані обставини, в свою чергу, відповідно до "Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", затвердженого спільним наказом Держкомзему, Мінагрополітики, Мінбуду та Української академії аграрних наук №18/15/21/11 від27.01.2006 року внаслідок невірного застосування коефіцієнту функціонального використаним (Кф) більш ніж в два рази збільшують нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а відповідну й орендну плату яка встановлюється згідно ст. 288 ПК України у розмірі від 3 до 12% на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Поряд з цим, суд також зауважує, що відповідачем під час визначення вартості земельної ділянки в акті від 26.07.2016 року враховано проведені зміни цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, однак в акті від 23.04.2015 року такі зміни враховані не були.

Окрім того, суд звертає увагу, що методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963.

Відповідно до пункту 7 Методики розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 №1619.

При цьому, суд вважає за потрібне зазначити, що спірні правовідносини не регулюються вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, а у той час як положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963повноважень на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, відповідачеві не передбачають.

Вказана правова позиція узгоджується також із позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 10.08.2016 року по справах № К/800/66527/14 та К/800/7307/15.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувані розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 198 від 05.08.2016 № 95 від 23.04.2015 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2" без врахування того, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу намагався зібрати землевпорядну документацію, а селищною радою не затверджено технічну документацію на земельну ділянку, що, в свою чергу, унеможливлювало укладення договору оренди та накладення на позивача грошових зобов'язань щодо орендної плати за земельну ділянку, яка належним чином не оформлена, а відтак вказані рішення слід визнати безпідставними, необґрунтованими та прийнятими без врахування всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації, за участю прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Великобурлуцька селищна рада, про скасування розпоряджень та актів - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 198 від 05.08.2016 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2" та акт до нього від 05.08.2016.

Скасувати розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації № 95 від 23.04.2015 "Про затвердження акту з визначення розмірів збитків, що відшкодовуються Великобурлуцькій селищній раді за використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2" та акт до нього від 23.04.2015.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Великобурлуцької районної державної адміністрації (62600, Харківська область, смт. Великий Бурлук, вул. Центральна, 9, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников