Справа № 802/787/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/787/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

07 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 20.01.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Національної поліції у Вінницької області із письмовою скаргою за вх. № 11/К-131, у якій зазначала, що постановою головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Заплетнюка Б.І. від 06.10.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/16030/14 від 23.09.2014 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення цього ж суду від 09.09.2014 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на її користь як споживача 20477,00 грн.

У своїй скарзі позивач наводить інформацію про те, що за боржником зареєстровані автомобілі ЗИЛ157, 1985 року випуску, колір зелений, № шасі 074831, р.н. НОМЕР_1, автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 4.0D 1985 року випуску, колір чорний, № шасі НОМЕР_4, р.н. НОМЕР_2, автомобіль RENAULT MASTER, 1988 року випуску, колір синій, № кузова шасі НОМЕР_5, р.н. НОМЕР_3, автомобіль DAIMLER-BENZ 123, 1984 року випуску, колір червоний, № кузова шасі НОМЕР_7, ДНЗ НОМЕР_8, які оголошено в розшук постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 14.10.2014 року.

Вказану постанову Староміським відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 14.10.2014 року за вих. № 14848/10-35 направлено до управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницької області для виконання.

Позивач зауважила, що незважаючи на те, що боржник ОСОБА_4 протягом тривалого часу, який минув з дня отримання працівниками управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницької області вказаної постанови, яка є обов'язковою до виконання, неодноразово був помічений за керуванням автомобілем марки TOYOTA LAND CRUISER 4.0D р.н. НОМЕР_2, однак, будь-якої інформації про реальне виконання постанови до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та на її адресу не надходило.

Водночас, на думку позивача, надсилались лише формальні, не мотивовані, без посилань на норми чинного законодавства відписки, що дає підстави вважати, що працівники управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницької області не виконали покладені на них ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 2, 10 Закону України "Про міліцію" обов'язки та завдання.

На підставі викладеного позивач у поданій скарзі просила доручити проведення службового розслідування щодо працівників міліції, які за наведених обставин допустили бездіяльність щодо розшуку транспортних засобів ОСОБА_4; притягнути винних осіб до відповідальності, якщо вони працюють або врахувати їх бездіяльність при проходженні ними атестації чи при проведенні конкурсу; вжити передбачених законодавством заходів щодо здійснення розшуку транспортних засобів ОСОБА_4 на підставі постанови державного виконавця, вилучення останніх і передачі органам державної виконавчої служби для примусової реалізації; на підставі ч. 2 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" враховуючи, що внаслідок інфляції в Україні стягнені на її користь кошти у національній валюті з кожним днем обезцінюються, термін розгляду скарги скоротити; про результати розгляду скарги повідомити письмово відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян".

18.02.2016 року листом за вих. №20/К-53 управління превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області повідомило ОСОБА_2, що її скарга про бездіяльність працівників міліції відносно розшуку транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_4 та вжиття заходів відносно їх розшуку, розглянута у встановленому чинним законодавством України порядку.

Проведеною службовою перевіркою встановлено, що 04.12.2014 року до управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницької області надійшла постанова про розшук майна боржника, винесена Староміським відділом ДВС Вінницького МУЮ щодо розшуку транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме "ЗИЛ 157" номерний знак НОМЕР_1, "TOYOTA LAND CRUISER" номерний знак НОМЕР_2, "RENAULT MASTER" номерний знак НОМЕР_3 та "DAIMLER-BENZ 123" номерний знак НОМЕР_8.

В ході перевірки по базах даних встановлено, що за громадянином ОСОБА_4 зареєстровано автомобіль "ЗИЛ 157" номерний знак НОМЕР_1 та "TOYOTA LAND CRUISER" номерний знак НОМЕР_2.

На виконання вказаної постанови 09.12.2014 року орієнтовано особовий склад Державтоінспекції Вінницької області на розшук та затримання транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_4, встановлено картки розшуку відносно зареєстрованих автомобілів в базах даних, а також інформацію щодо розшуку автомобілів до автоматизованої інформаційно-пошукової системи "Відеоконтроль-Рубіж".

Також повідомлено, що розшук транспортних засобів відносно яких відкрито виконавче провадження органами ДВС, підрозділами поліції здійснюється під час нагляду за дорожнім рухом у рамках виконання функціональних обов'язків.

Крім того вказано, що в ході проведення службового розслідування, факти бездіяльності працівників міліції відносно розшуку транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_4, не знайшли свого ґрунтовного підтвердження (а.с. 8).

18.03.2016 року на адресу ОСОБА_2, ГУ НП у Вінницькій області повторно направлено відповідь на скаргу від 19.01.2016 року за вих. №20/К-53.

25.02.2016 року позивач, вважаючи відповідь управління превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області на її скаргу від 19.01.2016 року неповною, звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності щодо розгляду скарги від 19.01.2016 року протиправною та зобов'язання начальника Головного управління Національної поліції у Вінницької області розглянути її скаргу від 19.01.2016 року та надати їй обґрунтовану відповідь відповідно до чинного законодавства, стягнення моральної шкоди.

13.04.2016 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року, зобов'язано начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області розглянути скаргу позивача від 19.01.2016 року та надати обґрунтовану відповідь відповідно до чинного законодавства. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 49а-49є).

08.06.2016 року листом за вих. 3182/20-2016 управлінням превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області проінформовано начальника Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про те, що транспортний засіб, який зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 знаходиться на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

29.06.2016 року листом за № 20/К-341 управління превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області повідомило ОСОБА_2 про те, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 4.0D 1985 року випуску, колір чорний, № шасі НОМЕР_4, р.н. НОМЕР_2 було знайдено та затримано співробітниками управлінням превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області. Також, доведено до відому позивача, що вказаний автомобіль доставлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17, про що проінформовано органи державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скарги від 19.01.2016 року, звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, правовідносини у сфері розгляду звернень громадян стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України, Законами України "Про звернення громадян".

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ст. 1 Закону України "Про звернення громадян").

Частиною 4 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

В силу вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про наявність обов'язку органів державної влади, та їх посадових осіб, керівників та посадових особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян надати належну обґрунтовану відповідь на звернення громадян, у встановлені чинним законодавством України строки.

Водночас, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Таким чином, обов'язку надання відповіді на скаргу кореспондує право громадянина одержати письмову відповідь за результати розгляду такої скарги.

Оцінюючи позовну вимогу про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницької області щодо розгляду її скарги від 19.01.2016 року незаконною, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Така бездіяльність повинна полягати у невчиненні суб'єктом владних повноважень дій, які він повинен був вчинити у конкретній ситуації в силу вимог та відповідно до покладених на нього чинним законодавством України обов'язків (виконати обов'язкові приписи).

Із скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року вбачається, що вона адресована начальнику Головного управління Національної поліції у Вінницької області.

Позивач, вважаючи що під час надання відповіді на скаргу від 19.01.2016 року порушено порядок її розгляду, а сама відповідь є неповною та формальною, уже зверталася із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Так, в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 802/211/16-а за позовом ОСОБА_2 до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Предметом позову в адміністративній справі № 802/211/16-а було оскарження бездіяльності начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду цієї ж скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 року, позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року, зобов'язано начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області розглянути скаргу позивача від 19.01.2016 року та надати обґрунтовану відповідь відповідно до чинного законодавства. В іншій частині позову відмовлено.

Водночас, предметом розгляду в даній адміністративній справі є бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду однієї і тієї ж скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року.

Отже, предметом оскарження в адміністративних справах № 802/211/16-а та № 802/787/16-а є бездіяльність начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області при розгляді однієї і тієї ж скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року.

Покладення судом обов'язку на начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скаргу ОСОБА_2 від 19.01.2016 року за результатами розгляду адміністративної справи № 802/211/16-а, виключає підстави для задоволення позовних вимог у цій адміністративній справі про покладення цих же обов'язків щодо розгляду однієї і тієї ж скарги на Головне управління Національної поліції у Вінницькій області. В іншому випадку, таке рішення спричинить ситуацію за якої один і той же обов'язок щодо розгляду однієї і тієї ж скарги фактично виконуватиметься двома суб'єктами владних повноважень, що не узгоджується із нормами ст. 19 Конституції України та п. 1 з ч. 3 ст. 2 КАС України.

Водночас, суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду адміністративної справи № 802/211/16-а дійшли висновку, що саме начальником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області допущено протиправну бездіяльність. При цьому, суди наголосили, що саме на начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області покладено обов'язок щодо організації розгляду скарги ОСОБА_2 від 19.01.2016 року.

Як наслідок, суд постановою від 13.04.2016 року, зобов'язав начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області розглянути скаргу ОСОБА_2 від 19.01.2016 року та надати обґрунтовану відповідь відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на наведене, хоча бездіяльність щодо розгляду скарги позивача від 19.01.2016 року за висновками судів у адміністративній справі № 802/211/16-а мала місце, однак така допущена не Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області, а начальником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Відтак і обов'язок щодо розгляду скарги позивача від 19.01.2016 року та надання обґрунтованої відповіді покладено на начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство, спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Водночас, у ст. 2 КАС України йдеться про захист не будь-якого абстрактного права чи інтересу, а тільки конкретного та легітимного, що є самостійним об'єктом судового захисту та факт порушення якого встановлено судом на момент розгляду справи.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду обставин викладених у скарзі від 19.01.2016 року в адміністративній справі № 802/211/16-а прийнято судове рішення, яким саме на начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області покладено обов'язок щодо її розгляду, суд вважає, що права та законні інтереси позивача вже захищено в судовому порядку. Тому факт порушення передбачених ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" прав позивача, при розгляді поданої нею скарги від 19.01.2016 року на момент прийняття судом рішення у цій справі відсутній.

Крім того, суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що 08.06.2016 року за вих. 3182/20-2016 управлінням превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області проінформовано начальника Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про те, що транспортний засіб, який зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 знаходиться на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

Листом від 29.06.2016 року № 20/К-341 управлінням превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області повідомлено ОСОБА_2 про те, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 4.0D 1985 року випуску, колір чорний, № шасі НОМЕР_4, р.н. НОМЕР_2 було знайдено та затримано співробітниками управлінням превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області. Разом з тим, до відому позивача доведено, що вказаний автомобіль доставлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17, про що проінформовано органи державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що права та законні інтереси позивача як щодо розгляду скарги, так і щодо вирішення зазначених у ній питань на момент прийняття рішення у цій справі є захищеними у повному обсязі.

Тому, виходячи із обставин справи, права та інтереси позивача не вважаються порушеними на момент розгляду справи, що виключає підстави для задоволення позову, оскільки суд в силу ст. 2 КАС України захищає лише порушені, невизнані чи оскаржувані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року в справі № 21-1115во10.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії задоволенню не підлягають, суд першої інстанції також вірно зазначив, що вимога про стягнення моральної шкоди є також не обґрунтованою.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.