Справа № 807/2053/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

08 лютого 2017 рокум. Ужгород№ 807/2053/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцовича М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В..

за участю сторін:

прокурор Сегедій В.Ю.,

представника позивача Рішко А.В.,

відповідач не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду справу за позовною заявою заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :
Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) грошове забезпечення у розмірі 27729 грн.57 коп.

Судом поставлено на обговорення питання щодо можливості подальшого розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні вказали, що на їх думку дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, які визначенні главою III розділу II КАСУ.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) грошове забезпечення у розмірі 27729 грн.57 коп.

З позовної заяви вбачається, що предмет спору виник внаслідок встановлення позивачем під час проведення службового розслідування факту ухиляння ОСОБА_1 від проходження служби у період з 10.06.2015 року по 01.03.2016 року в наслідок чого йому було помилково здійснено переплату грошового забезпечення на суму 27729 грн.57 коп.. У зв`язку з тим, що відповідачем незаконно використовуються грошові кошти, виплачені йому військовою частиною в рахунок грошового забезпечення, позивач просить суд повернути переплату грошового забезпечення на суму 27729 грн.57 коп.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов`язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей адміністративного судочинства є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Як встановлено статтею 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС дозволяє дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов`язків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Оскільки позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача, то спірні правовідносини у даній справі, не підпадають під дію частини четвертої статті 50 КАС.

Крім того, приписи наведених норм кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Оскільки законом встановлений інший порядок вирішення спорів з майновими вимогами до особи щодо надміру виплачених коштів, компетенція адміністративних судів не поширюється на такі спори, а даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верхового Суду України, яка викладена в постанові від 22.09.2015 (справа №П/811/3781/14).

З огляду на вищевикладене, позовну заяву заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 157, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Закрити провадження у справі за позовною заявою заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошового забезпечення

Роз`яснити позивачеві, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяМ.М. Луцович