Справа № 823/3503/14
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 823/3503/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі прокурора Завгороднього О.О.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов обґрунтовує тим, що з 1 жовтня 1981 року він проходив службу в ОВС, перебував на посаді старшого дізнавача Соснівського РВВС УМВС України в Черкаській області, має спеціальне звання майор міліції.

23 жовтня 2007 року він звернувся з рапортом до начальника УМВС України в Черкаській області про звільнення зі служби за власним бажанням в звязку з наявністю вислуги років, так як на той час вже мав 26 років 22 дні вислуги при 20 роках необхідних для звільнення на пенсію.

Оскільки з боку керівництва ніякого реагування не було, тому він оскаржив дану бездіяльність до суду. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2007 року позов ОСОБА_5 був задоволений, відмова відповідача у звільнені визнана неправомірною.

На виконання вищезазначеної постанови суду 22 січня 2008 року УМВС України в Черкаській області видано наказ № 63 о/с про його звільнення з 24 жовтня 2007 року у відставку Збройних Сил України за п. 65 «А» «за віком» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», так як на час звільнення він досяг граничного віку - «40 років» перебування на військовому обліку.

У звязку зі звільненням йому видано грошовий атестат № 14 та довідку № 9890 від 2 липня 2010 року про додаткові види грошового забезпечення за 2005-2007 роки, згідно яких він мав місячне грошове забезпечення: посадовий оклад в сумі 105 грн. на місяць; оклад за спеціальним званням 125 грн. на місяць; 40 відсотків надбавки за вислугу років у розмірі 92 грн. на місяць; надбавка 24 місяці в сумі 384 грн. на місяць, а всього 706 грн. 74 коп.

Виходячи із вищезазначеного розміру грошового забезпечення, він мав право на отримання пенсії з 24 жовтня 2007 року у розмірі 515 гривень 92 копійки щомісячно ( 706,74 грн. х 73 % = 515,92 грн.)

Також, відповідач повинен був нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при виході на пенсію у розмірі 9187 гривень 62 коп., з рахунку 706,74 грн. х 50 % х 26 повних років вислуги.

Згідно довідки ГУ МВС України в Черкаській області № 126/10178 від 9 вересня 2010 року про грошове забезпечення для нарахування пенсії, його грошове забезпечення за нормами законодавства чинними на 1 січня 2008 року за посадою яку він займав на день звільнення зі служби 23 жовтня 2007 року становило 2145 гривень 42 коп., з наступного розрахунку: посадовий оклад - 800 грн.; оклад за військове/спеціальне звання - 125грн.; надбавка за вислугу років - 370 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 530 грн. 95 коп.; надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 56 грн.; премія - 263 грн.47 коп.

Відповідно з 1 січня 2008 року він мав право на отримання пенсії в розмірі 73 проценти від грошового забезпечення в сумі 2145,42 грн. і вона складала б 1566 гривень 16 коп.(2145,42грн. х 73% = 1566,16грн.) щомісяця.

Після звільнення його зі служби відповідача своєчасно не направив його документи на призначення пенсії та не нарахував і не виплатив йому одноразову грошову допомогу, намагався позбавити його права на отримання пенсії та грошової допомоги.

4 березня 2008 року він звернувся до начальника УМВС України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії, на яку 29 березня 2008 року отримав відповідь, що документи на призначення пенсії в сектор забезпечення соціальних виплат ВФЗВО УМВС не надходили.

16 квітня 2008 року він знову звернувся з заявою до відповідача про направлення його документів на призначення йому пенсії.

Наказом від 19 лютого 2008 року № 79 про внесення змін до наказу від 22 січня 2008 року № 63 о/с, були змінені підстави його звільнення на ст. ст. 62, 66, 67 (за дискредитацію) Положення.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року дії УМВС визнано неправомірними та скасовано наказ від 19 лютого 2008 року № 79 про внесення змін до наказу від 22 січня 2008 року № 63 о/с , а відповідача зобов'язано надати ГУПФ України в Черкаській області документи на призначення йому пенсії.

16 березня 2010 року відповідач прийняв наказ № 53 о/с від 16 березня 2010 року, яким в скасований судом наказ № 79 о/с від 19 лютого 2008 року вніс зміни та змінив підстави його звільнення зі служби на п. 64 «ж» Положення - «за власним бажанням».

Виданий відповідачем наказ № 53 від 16 березня 2010 року, щодо зміни підстав його звільнення на п. 64 «ж» «Положення…», був оскаржений ним до суду, та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2010 року дії ГУ МВС України в Черкаській області визнані неправомірними, спірний наказ не чинним. Ухвалою від 19 квітня 2011 року Київського апеляційного адміністративного суду постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2010 року залишена без змін та набрала законної сили.

Після його неодноразових звернень, тривалих розглядів справ судами, майже через три роки після його звільнення зі служби, УМВС України в Черкаській області 9 вересня 2010 року направляє документи на призначення йому пенсії до Головного управління ПФУ в Черкаській області.

Лише в квітні 2011 року було остаточно вирішено питання, що він правомірно звільнений зі служби згідно поданого рапорту з 24 жовтня 2007 року за ст. 65 «а» «Положення…» «у відставку Збройних Сил України за віком», та чинним є наказ про його звільнення № 63 о/с від 22 січня 2008 року.

Так як з вини відповідача його документи на призначення пенсії в орган Пенсійного фонду були оформлені та направлені несвоєчасно, пенсія за минулий час йому була нарахована та виплачена не з моменту звільнення, а лише за період з 9 вересня 2009 року по 9 вересня 2010 року, згідно вимог статті 50 ч. «є» п. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка зазначає, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більше як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

28 грудня 2010 року він звернувся з заявою до ГУПФ України в Черкаській області з проханням нарахувати йому пенсію за період з 24 жовтня 2007 року ( з моменту звільнення) по 8 вересня 2009 року. На дану заяву отримав відповідь 12 січня 2011 року, що його документи надійшли до пенсійного органу 9 вересня 2010 року, тому пенсія йому призначена з 9 вересня 2009 року та законних підстав для нарахування пенсії за період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009 року немає.

Також те, що саме відповідач винен в несвоєчасному поданні органу пенсійного фонду України його документів на призначення пенсії, підтверджується рішеннями суду, якими дії УМВС України в Черкаській області визнані неправомірними, а саме: постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2008 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2009 року, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2010 року, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 грудня 2010 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року.

Матеріальна шкода, завдана йому з вини відповідача складається з не нарахованої та не виплаченої йому пенсії за період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009 року за 22 місяці 15 днів в сумі 32905 грн. 82 коп., суми пенсії, яка йому щомісячно не дораховувалася та не виплачувалась з 9 вересня 2009 року по 30 квітня 2011 року включно в сумі 2116 грн. 80 коп. загальна сумам матеріальної шкоди становить 35022 грн. 62 коп.

Крім цього вважає, що діями УМВС України в Черкаській області йому завдано також і моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 15000 грн.

Просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні; стягнути з УМВС України в Черкаській області та Державного бюджету України на його користь 35022 грн. 62 коп. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди, а всього 50022 грн. 62 коп.; стягнути з УМВС України в Черкаській області на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 9187 грн. 62 коп.; стягнути з УМВС України в Черкаській області витрати, повязані з правовою допомогою в сумі 800 грн.; стягнути з УМВС України в Черкаській області на користь держави судові витрати.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Коваленко В.І. від 4 листопада 2014 року відкрите провадження у справі.

6 серпня 2015 року ОСОБА_5 подав до Черкаського окружного адміністративного суду клопотання про збільшення позовних вимог, в якому окрім вимог, вказаних в позовній заяві, просив стягнути додатково з УМВС України в Черкаській області та Державного бюджету України 1000 грн. витрат, повязаних з правовою допомогою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року розєднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 35022 грн. 62 коп., моральної шкоди - 15000 грн., всього 50 022 грн. 62 коп., а також позовні вимоги про стягнення з відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 9187 грн. 62 коп., понесених ним витрат на правову допомогу та судових витрат по справі.

Залишено у провадженні судді Коваленко В.І. адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 35022 грн. 62 коп., моральної шкоди - 15000 грн., всього 50 022 грн. 62 коп.

Виділено в окреме провадження адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_5 про стягнення з відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 9 187 грн. 62 коп., понесених ним витрат на правову допомогу та судових витрат по справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року передано на розгляд до Придніпровського районного суду міста Черкаси адміністративну справу № 823/3503/14 за позовом ОСОБА_5 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року справа прийнята до провадження судді Демчика Р.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 квітня 2016 року до участі в розгляді справи в якості відповідача залучено Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області.

Ухвалами Придніпровського районного суду від 4 квітня 2016 року, занесеними до журналу судового засідання, до участі в справі як третя особа на стороні відповідача залучено Центральний відділ ДВС Черкаського МУЮ та залучено Черкаського місцевого прокурора.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив, просив суд визнати дії УМВС України в Черкаській області щодо несвоєчасного оформлення та подання його документів до ГУ ПФ України в Черкаській області для призначення пенсії за вислугу років, видачі для оформлення йому пенсії недостовірних даних і документів, неправомірними; стягнути з УМВС України в Черкаській області та Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 35022 грн. 62 коп., моральної шкоди - 15000 грн., а всього: 50022 грн. 62 коп.; стягнути з УМВС України в Черкаській області на його користь понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1800 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача УМВС України в Черкаській області, в особі представника Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3, проти позову заперечувала, вважаючи його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів.

В судовому засіданні прокурор Завгородній О.О. у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити, щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи - ГУ ПФ України в Черкаській області в судове засідання не зявився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав. Свобод чи інтересів субєктів публічно правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні вирішити публічно-правовий спір.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1 жовтня 1981 року проходив службу в ОВС, остання посада перед звільненням - старший дізнавач Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області. Виконуючи обов'язки слідчого, він у січні 2006 року вчинив злочин, кваліфікований за ч.2 ст. 368 КК України - одержання хабара. Але до ухвалення вироку по вказаній кримінальній справі, позивач 23 жовтня 2007 року звернувся з рапортом до начальника УМВС України в Черкаській області про звільнення зі служби.

Оскільки УМВС України в Черкаській області ухилялося від розгляду питання про звільнення згідно поданого рапорту, позивач оскаржив цю бездіяльність в судовому порядку і постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2007 року позов було задоволено, а відмова відповідача у звільнені визнана неправомірною.

На виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2007 року 22 січня 2008 року УМВС України в Черкаській області видало наказ № 63 о/с про звільнення позивача з 23 жовтня 2007 року у відставку Збройних Сил України за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Але, не зважаючи на те, що відповідно до вказаного наказу ОСОБА_5 був звільнений зі служби в ОВС з правом отримувати пенсію, з боку УМВС України в Черкаській області чинилися перешкоди у реалізації його права на отримання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», шляхом блокування направлення подання про нарахування пенсії ОСОБА_5 до ГУ Пенсійного фонду та видачі протиправних наказів, якими вносилися зміни в наказ № 63 о/с від 22 січня 2008 року про звільнення ОСОБА_5 з 24 жовтня 2007 року в частині формулювання причин звільнення, які не давали права на отримання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» .

Зокрема - наказом № 79 від 19 лютого 2008 року «Про внесення змін до наказу № 63 о/с від 22 січня 2008 року», відповідачем було змінено підстави звільнення на ст. 62, 66, 67 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» (за дискредитацію), а наказом № 53 о/с від 16 березня 2010 року відповідач у наказ № 79 о/с від 19.02.2007 року вніс зміни в частині підстав звільнення зі служби на п. 64 «Ж» «Положення...» «за власним бажанням».

Але постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2008 року (яка набрала законної сили 20 листопада 2009 року ) та від 1 грудня 2010 року (яка набрала законної сили 19 квітня 2011 року) - накази № 79 о/с від 19 лютого 2008 року та № 53 о/с від 16 березня 2010 року були визнані неправомірними, скасовані, а відповідача зобов'язано надати ГУПФУ в Черкаській області документи на призначення позивачу пенсії.

В силу положень частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ саме за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області позивач в судовому порядку доводив своє право на звільнення за віком.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 ст. 92 Конституції України встановлює, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (зі змінами та доповненнями) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Наведені положення Конституції України, Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ закріплюють право особи на пенсійне забезпечення у випадках встановлених Конституцією України та переліченими законами.

Згідно відомостей, які містяться в наказі № 63 о/с від 22.01.2008р. позивач станом на день звільнення мав вислугу 26 років, 0 місяців, 22 дні.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача) встановлено умови призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом «а» частини 1 вказаної статті передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 23 жовтня 2007 року за віком в офіцерському званні майора міліції та на день звільнення мав 26 повних років вислуги, тому згідно вказаних законодавчих норм набув з 24 жовтня 2007 року право на призначення пенсії за вислугу років.

Процедура подання документів передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1.

Цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до п. 1 «Порядку» яви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України. Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В п. 6 «Порядку» зазначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз'яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз'яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

В п.7 «Порядку» надається перелік документів, які необхідно подати для призначення пенсії: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; копія довідки податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику; довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія сторінок паспорта, та інше.

Тобто, в разі звільнення працівника ОВС зі служби на пенсію, саме відділ кадрів передає до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ, який займається оформленням документів для передачі в органи Пенсійного фонду України на призначення пенсії, наказ про звільнення працівника зі служби з відповідними документами. І, як вбачається із наведеного вище переліку документів, навіть заява про призначення пенсії подається не у довільній формі, а повинна відповідати додатку № 1 «Порядку».

Відповідно до п. 12. уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Лише після отримання всіх документів від уповноваженого структурного підрозділу орган Пенсійного фонду України розглядає питання призначення пенсії.

Разом з тим, на виконання постанови Придніпровського районного суду від 10 жовтня 2008 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року та постанови головного державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень ГУ юстиції у Черкаській області від 4 березня 2010 року, УМВС України в Черкаській області 19 березня 2010 року направляє до ГУ ПФУ в Черкаській області не всі документи, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а лише довідку про склад та розміри грошового забезпечення, що підтверджується листом ГУ УМВС України в Черкаській області № 12/135 від 19 березня 2010 року.

При цьому, листом ГУ УМВС України в Черкаській області № 21/20-517 від 22 березня 2010 року повідомив Підрозділ примусового виконання рішень ГУ юстиції у Черкаській області про начебто виконане рішення суду.

Листом від 29 березня 2010 року за № 2544/11-02 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило ОСОБА_5 про те, що ГУ УМВС України в Черкаській області направило не всі необхідні документи для призначення мені пенсії, та рекомендувало звертатися до ГУ МВС України в області.

Вказані обставини підтверджують те, що саме з вини відповідача УМВС України в Черкаській області, всупереч діючому законодавству, документи на призначення пенсії ОСОБА_5 були оформленні та подані до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області несвоєчасно.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що саме з вини УМВС України в Черкаській області ОСОБА_5 став отримувати пенсію починаючи не з дати його звільнення, як це передбачено п.б) ч.1 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а лише з 9 вересня 2010 року ( з затримкою в три роки) , коли УМВС України в Черкаській області надіслало подання про призначення пенсії позивачу з відповідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області .

Тому встановивши, що на підставі ч. 3 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» він отримав пенсію лише за 12 місяців, які минули з дати надходження відповідних документів до Пенсійного фонду, тобто з 9 вересня 2009 року, хоча мав право на отримання пенсії з 24.10 2007 року , - суд вбачає наявність підстав для стягнення з УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди у вигляді не отриманої ним пенсії за період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009 року включно.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним положенням КАС відповідач - УМВС України в Черкаській області, не довело, що його дії відносно ОСОБА_5 ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

У звязку зі звільненням позивачу видано грошовий атестат № 14 та довідку № 9890 від 2 липня 2010 року про додаткові види грошового забезпечення за 2005-2007 роки, згідно яких позивач мав місячне грошове забезпечення: посадовий оклад в сумі 105 грн. на місяць; оклад за спеціальним званням 125 грн. на місяць; 40 відсотків надбавки за вислугу років у розмірі 92 грн. на місяць; надбавка 24 місяці в сумі 384 грн. на місяць, а всього: 706 грн. 74 коп.

З 1 січня 2008 року, у відповідності до Постанови КМУ від 7 листопада 2007 року № 1294 (Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу), був змінений розрахунок грошового забезпечення за відповідною посадою на якій знаходився пенсіонер в момент звільнення.

Згідно довідки № 126/10178 від 9 вересня 2010 ГУ МВС України в Черкаській області року про грошове забезпечення для нарахування пенсії, грошове забезпечення за нормами законодавства чинними на 1 січня 2008 року за посадою старшого дізнавача відділення дізнання Сосонівського РВУ МВС України в Черкаській області, становило 2145 гривень 42 коп., з наступного розрахунку : посадовий оклад 800 грн.; оклад за військове/спеціальне звання 125 грн.; надбавка за вислугу років 370 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань 530 грн. 95 коп.; надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 56 грн.; премія 263 грн. 47 коп.

Тобто, за період з 24 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року розрахунок пенсійних виплат, на які ОСОБА_5 мав право по закону, повинен був нараховуватися з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення в сумі 706 грн 74 коп., а за період з 1 січня 2008 року по 8 вересня 2009 року з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення в сумі 2145 грн. 42 коп.

Тому, визначаючи розмір належної до відшкодування з УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_5 шкоди , у вигляді недоотриманої ним пенсії, суд виходить при обрахунках з пенсії у розмірі 68% грошового забезпечення. Оскільки право на отримання ОСОБА_5 пенсії у розмірі 73% грошового забезпечення, останній набув після подання до ГУ ПФУ в Черкаській області відповідних документів - з 1 травня 2011 року , але при цьому позивач не ставив перед ГУ ПФУ в Черкаській області вимогу про здійснення її перерахунку за минулий час, як це передбачено ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

У зв'язку з цим, суд визначає розмір шкоди, пов'язаної з неотриманням позивачем пенсії за період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009 року у розмірі 30 652 грн. 02 коп., яка відповідає розміру пенсії, не отриманої ОСОБА_5 з вини УМВС України в Черкаській області , виходячи з нарахування у розмірі 68% грошового забезпечення.

Враховуючи вказані вище обставини щодо визначення розміру процентів грошового забезпечення, з яких належить нараховувати пенсію ОСОБА_5, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з УМВС України в Черкаській області на його користь шкоди в розмірі 2116 грн. 80 коп. у вигляді недоплаченої йому пенсії за період з 9 вересня 2010 року по 30 квітня 2011 року у зв'язку з виплатою її у розмірі 68% грошового забезпечення, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь 15000 грн. моральної шкоди, з огляду на наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача , наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Але ОСОБА_5 не навів суду належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. А тому, враховуючи відсутність доказів заподіяння моральної шкоди та обставини за яких позивач був звільнений з органів внутрішніх справ, в цій частині у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо поважності причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями, суд враховує ту обставину, що з аналогічним позовом ОСОБА_5 звертався в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року у справі № 2314/3123/11р. позовні вимоги позивача до УМВС України в Черкаській області задоволено частково та стягнуто з останнього на користь позивача 58111 грн. 56 коп. шкоди.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 4 липня 2013 року вищезазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру шкоди, повязаної з неотриманням пенсії за період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009 року та стягнуто з УМВС України в Черкаській області 30652 грн. 02 коп.

У частині стягнення шкоди у вигляді недоплаченої пенсії за період з 9 вересня 2009 року по 30 квітня 2011 року, компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виплати пенсії, одноразової допомоги при звільненні та стягнення моральної шкоди - рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року скасовано та відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року у справі № 2314/3123/11р. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 04 липня 2013 року скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з тим, що спір підлягає розгляду за правилами КАС України.

Вказана ухвала суду від 24 вересня 2014 року направлена 17 жовтня 2014 року позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена 22 жовтня 2014 року

З позовом до суду у даній справі позивач звернувся 21 листопада 2014 року

Сукупність наведених вище обставин свідчить, що позивач намагався захистити своє порушене право як в порядку цивільного так і в порядку адміністративного судочинства, однак не зміг реалізувати це право з незалежних від нього причин.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд зазначає, що згідно частини 3 статті 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В силу положень частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд також бере до уваги, що Конституція України не обмежує певним періодом у часі право особи (фізичної або юридичної) на звернення до суду.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини від 1 грудня 2011 року, яке 1 березня 2012 року набуло статусу остаточного, визнане порушення права на доступ до суду у справі «Андріївська проти України», про яке Вищий адміністративний суд України повідомив листом № 1024/11/13-12 від 10 квітня 2012 року та окремо наголосив про спрямування організації роботи адміністративних судів на усунення надмірних правових і фактичних ускладнень під час звернення особи до суду і розгляду її справи у суді.

Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з незалежних від нього обставин, тому причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі є поважними.

Крім того суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 1800 грн. витрат, повязаних з правовою допомогою, оскільки питання про стягнення вказаної суми судових витрат було розглянуте Черкаським окружним адміністративним судом під час розгляду позову ОСОБА_5 до УМВС України в Черкаській області, ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ПФ України в Черкаській області про стягнення одноразової допомоги при звільненні.

На підставі наведеного, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», керуючись ст. ст. 8, 14, 70, 71, 99, 100, 159-163, 167 КАС України суд,

вирішив:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_7 строку звернення з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо несвоєчасного оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області документів для призначення ОСОБА_5 пенсії за вислугу років, видачі для оформлення йому пенсії недостовірних даних та документів.

Стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_5 30652 грн. 02 коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Головуючий:

Повний текст постанови суду виготовлено 6 лютого 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_8