Справа № 821/1656/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1656/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - не прибув

представників третьої особи - Чумаченко Г.Г., Котлярової Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - садівниче товариство «Водник» про скасування припису №02-12/224 від 10.10.2016 року, -

встановив:

27 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) до Державної екологічної інспекції в Херсонській області (далі - відповідач, ДЕІ в Херсонській області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - садівниче товариство «Водник» (далі - третя особа, СТ «Водник») про скасування припису №02-12/224 від 10.10.2016 року, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 листопада 2016 року та уточнення до позову від 13 грудня 2016 року, просить:

- скасувати Припис №02-12/224 від 10.10.2016 року відповідно до положень якого зобов'язано ОСОБА_4 земельну ділянку в прибережній захисній смузі р. Дніпро площею 71,98 кв.м., що розташована навпроти дачної ділянки НОМЕР_1 на території садівничого товариства "Водник" привести до придатного до використання стану.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що 03 жовтня 2016 року та 04 жовтня 2016 року відповідач провів перевірку на території СТ «Водник», причал НОМЕР_2, розташованого на правобережжі острова Великий Потьомкінський Корабельного району м. Херсона. Перевірка проведена на підставі заяви голови садівничого товариства з питання дотримання вимог природоохоронного законодавства стосовно самовільного заняття земельної ділянки в прибережній захисній смузі річки Дніпро. 07 жовтня 2016 року за наслідками перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №02-11/316. 10 жовтня 2016 року на підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено припис №02-12/224, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язано в термін до 08 листопада 2016 року привести земельну ділянку в прибережній захисній смузі р. Дніпро площею 71,98 м. кв., що розташована навпроти дачної ділянки НОМЕР_1 на території садівничого товариства «Водник» привести до придатного до використання стану, включаючи знесення будівель і споруд. З посиланням на норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Земельного кодексу України, Водного кодексу України обґрунтовує правомірність своїх вимог. З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та заявах про його уточнення.

Відповідач 13 грудня 2016 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Перевірка позивача та складені за її результатами матеріали відповідають приписам Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 р. N 464). Припис №02-12/224 від 10 жовтня 2016 року є обов'язковим до виконання у встановлені строки, оскільки позивач не спростувала висновки акту, що стали підставою для його винесення. Відповідач зазначає, що за виявлені порушення вимог ст.ст.61,125,126 Земельного кодексу України відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №7271 від 07.10.2016 року, на підставі якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.10.2016 року №03-10/389. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 01 лютого 2017 року подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Державної екологічної інспекції в Херсонській області.

Садівниче товариство «Водник» 31 січня 2017 року подало до суду письмові заперечення на позов, в яких виклали обставини звернення до ДЕІ в Херсонській області з проханням вирішити ситуацію стосовно перекриття ОСОБА_4 виходу членів товариства на прибережну зону.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові, врахувавши позицію відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі наказу ДЕІ у Херсонській області «Про проведення перевірки садівничого товариства «Водник» №582 від 30 вересня 2016 року посадовими особами позивача в період з 03.10.2016 року по 04.10.2016 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами СТ «Водник».

Перевірка проведена на підставі заяви СТ «Водник» №В-151/01-22 від 08 вересня 2016 року та листа Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації №В-83/013.2.2.-2761 від 16 вересня 2016 року.

Перевірка проведена за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також за участі членів СТ «Водник».

Під час перевірки встановлено, що загальна довжина огородженої ділянки позивача становить 11,8 м, ширина 6,1 м, загальна площа території огороджена парканом становить 71,98 м.кв. На ділянці встановлена будівля розмірами 3,65х3,6 м за навісом без фундаменту, загальна площа будівлі на земельній ділянці становить 13,14 м. кв., що є порушенням ст.61 Земельного кодексу України, п.4 ч.2 ст.89 Водного кодексу України.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка огороджена частково шифером та дерев'яним парканом, навпроти дачної ділянки НОМЕР_1, площею 71,98 м.кв. громадянкою ОСОБА_4 не оформлені, що є порушенням ст.ст.125,126 Земельного кодексу України.

За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами СТ «Водник» №02-11/316, який підписано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та членами СТ «Водник».

Висновком акту перевірки є порушення:

- ст.61 Земельного кодексу України, п.4 ч.2 ст. 89 Водного кодексу України;

- ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України.

Зафіксовані порушення стали підставою для винесення припису №02-12/224 від 10 жовтня 2016 року, відповідно до якого громадянці ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 61,125,126,212 Земельного кодексу України приписано в термін до 08 листопада 2016 року земельну ділянку в прибережній захисній смузі р. Дніпро площею 71,98 кв.м., що розташована навпроти дачної ділянки НОМЕР_1 на території садівничого товариства "Водник" привести до придатного до використання стану, включаючи знесення будівель, будинків і споруд. Припис отримано позивачем до виконання, що підтверджується її підписом.

Наявність або відсутність правових підстав для скасування припису №02-12/224 від 10 жовтня 2016 року є предметом розгляду в справі.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Земельним кодексом України.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною (ст.1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства:

про екологічну та радіаційну безпеку;

про використання та охорону земель;

про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів;

про охорону атмосферного повітря;

про охорону, захист, використання та відтворення лісів;

про охорону, утримання і використання зелених насаджень;

про використання, охорону і відтворення рослинного світу;

про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу;

щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними;

під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання;

про збереження об'єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі;

про природно-заповідний фонд;

про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів;

у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію;

щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами;

про поводження з відходами;

щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов;

про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі (п. «а» ч.1 ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Наказом Міністерство екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 р. № 429, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.11.2011 р. за № 1347/20085, затверджено Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, згідно п.1 якого Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 на Державну екологічну інспекцію (Держекоінспекцію) покладено функції зі здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів, у зв'язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства України та її територіальних органів.

З вказаних нормативно-правових актів слідує, що Держекоінспекція у Херсонській області, як територіальний орган Держекоінспекції України, наділена повноваженнями щодо проведення перевірок, в тому числі, фізичних осіб стосовно додержання ними вимог природоохоронного законодавства та охорони земельних ресурсів.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення перевірки стала заява голови правління СТ «Водник» №В-151/01-22 від 08 вересня 2016 року про перевірку правомірності проведення громадянкою ОСОБА_4 будівництва на березі річки.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 р. № 464 затверджено Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (далі - Порядок №464).

Цей Порядок визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів (п.1.2. Порядку №464).

Позапланова перевірка проводиться за наявності таких обставин:

подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу Держекоінспекції про здійснення заходу державного нагляду (контролю) на його бажання;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом Держекоінспекції;

обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання (п.3.6. Порядку №464).

Під час проведення позапланової перевірки державні інспектори перевіряють питання, необхідність висвітлення яких стала підставою для її проведення, з обов'язковим зазначенням цих питань у направленні на проведення перевірки (п.3.7. Порядку №464).

Позапланова перевірка проводиться за наказом органу Держекоінспекції та направленням на проведення перевірки керівника органу Держекоінспекції або його заступника (п.3.8. порядку №464).

Судом встановлено, що перевірка проведена на підставі наказу ДЕІ в Херсонській області «Про проведення перевірки садівничого товариства «Водник» №582 від 30 вересня 2016 року та відповідно до направлення на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства садівничого товариства «Водник» №533 від 30 вересня 2016 року. Підстава для проведення перевірки: звернення голови правління садівничого товариства «Водник», лист Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації №В-83/013.2.2-2761 від 16.09.2016 року. Предмет перевірки: додержання вимог природоохоронного законодавства.

Тривалість позапланової перевірки не повинна перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів (п.3.9. порядку №464).

Позапланова перевірка тривала два робочі дні - 3 та 4 жовтня 2016 року.

Державні інспектори під час здійснення перевірок мають право: вимагати усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища; відбирати зразки продукції, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного контролю, відповідно до закону; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного контролю; давати обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом (п. 4.7. Порядку №464).

За результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся (п.4.11. Порядку №464).

Положеннями ст.14-2 Земельного кодексу України визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у галузі земельних відносин, належить здійснення державного контролю за додержанням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також іноземними юридичними особами вимог законодавства про використання та охорону земель щодо: додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель; установлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержання режиму використання їх територій; вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України.

Статтею 5 Закону України "Про охорону земель" від 19.06.2003, № 962-IV (далі Закон - 962-ІV) визначено органи, які здійснюють регулювання в галузі охорони земель, серед яких - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із забезпечення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.17-1 Закону № 962-ІV до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із забезпечення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища належать, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про використання та охорону земель.

Згідно п.7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару гранту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару гранту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами.

З викладеного слідує, що Держекоінспекція у Херсонській області наділена повноваженнями для здійснення нагляду (контролю) в частині самовільного зайняття земель. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 на Державну екологічну інспекцію (Держекоінспекцію) покладено функції зі здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів, у зв'язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства України та її територіальних органів.

Дослідивши наведені норми законодавства, суд не встановив їх порушень відповідачем при проведенні позапланової перевірки та оформленні її результатів.

Стосовно виявлених порушень суд зазначає наступне.

Відповідач стверджує, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка огороджена частково шифером та дерев'яним парканом, навпроти дачної ділянки НОМЕР_1, площею 71,98 м.кв. громадянкою ОСОБА_4 не оформлені, що порушує ст.61,125,126,212 Земельного кодексу України.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 Земельного кодексу України).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46869190 від 03.11.2015 року за власником ОСОБА_4 зареєстровано об'єкт нерухомого майна №01, земельна ділянка, адреса: Херсонська область, м. Херсон, садівниче товариство «Водник», земельна ділянка НОМЕР_1; кадастровий номер НОМЕР_3, дата державної реєстрації земельної ділянки 11.12.2009 року, площа 0,047 га, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Позивач в адміністративному позові самостійно зазначає, що земельна ділянка площею 71,98 м.кв. по її довжині огороджена нею шифером, висота якого не перевищує одного метра - з метою уникнення проникнення бур'янів та сміття, які заносяться з інших ділянок в час відсутності позивача, що призводить до антисанітарних умов. Також позивач повідомляє, що вона змушена дану територію частково огородити шифером та підтвердила перебування її будівельних матеріалів (піску) на території огородженої ділянки. На огородженій земельній ділянці ще у 1964 році попередніми власниками було збудовано господарську будівлю без фундаменту для зберігання інвентарю.

При цьому відповідач до спірних порушень застосовує ст.212 Земельного кодексу України.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч.1,2 ст.212 Земельного кодексу України).

З встановлених фактів вбачається, що позивач огородила не належну їй земельну ділянку шиферним забором; доставляла на неї будівельні матеріали; огородила господарську споруду, яка їй не належить; не має жодних правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку площею 71,98 м.кв.

Таким чином, позивач не спростувала висновки акту перевірки, які стали підставою для винесення спірного припису.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 02 лютого 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - садівниче товариство «Водник» про скасування припису №02-12/224 від 10.10.2016 року - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 07 лютого 2017 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 7.1.