Справа № 804/5906/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 р. Справа № 804/5906/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретал Дніпро" про застосування заходів реагування, -
12 вересня 2016 року Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом заборони експлуатації навантажувачів 24 одиниці.
Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року у справі відкрито скорочене провадження.
Ухвалою суду від 24.10.16р., відповідно до положень ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу № 804/5906/16 призначено до розгляду у судовому засіданні.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено планову перевірку додержання вимог чинного законодавства з охорони праці та промислової безпеки на ТОВ «Ретал Дніпро», за результатами якої були виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, які створюють загрозу життю та здоровю працюючих. У звязку з цим позивач вернувся до суду для захисту прав та законних інтересів працюючих.
Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив суд позов задовольнити.
12.10.16р. відповідач подав до суду заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову, з огляду на те, що позивачем не вказано в чому саме полягає порушення, не зазначено у чому саме полягає загроза життю працюючих. Перевіряючими не враховано той факт, що навантажувачі можуть працювати, як на скрапленому газі так і на бензині. Крім того, всі навантажувачі мають висновки експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва субєкта господарювання, яка регулярно проводиться ДП «Придніпровський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду». Відповідно до вказаних висновків, на момент проведення експертизи зауважень не виявлено, а навантажувачі відповідають вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Таким чином, вимога про заборону експлуатації навантажувачів є безпідставною.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 01.08.2016 року на підставі наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 18.07.2016 року №2107-ПЛ «Про призначення комісії для проведення планової комплексної перевірки ТОВ «РеталДніпро», яким наказано провести перевірку стану дотримання законодавства з питань промислової безпеки, охорони праці, безпечного ведення робіт, а також дотримання законодавства про працю та загальнообовязкове соціальне страхування, направлення на проведення перевірки від 18.07.2016 року №10/2.4-н, головним державним інспекторами відділу нагляду у хімічній та газовій промисловості у присутності головного інженера ОСОБА_2, проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ТОВ «Ретал Дніпро», виконання раніше виданих приписів.
За результатами перевірки складений акт від 19.08.2016 року №9/2.4, висновками якого зафіксовано, ряд порушень відповідачем вимог законодавства, зокрема, Закону України "Про охорону праці", які описані у рядках №№3; 6; 12; 13; 16:
- не контролюється залишковий тиск балонів навантажувачів (24 одиниці, що є порушенням п.п.7.3.1; 10.1.31 (Розділ 10) НПАОП 0.00-1.59-87 «Правила будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском», що є порушенням ст.13 Закону України «Про охорону праці»;
- відсутній експертний висновок на відповідність обладнання цех №2, придбаного за кордоном нормативно-правовим актам охорони праці, що чинні на території України: компресорне обладнання Atlas Copco GA 45; GA45P; GA45FF; GA90; GA 90 FF;холодильне устаткування, що є порушенням ст. 2 Закону України «Про охорону праці»;
- проектом цеху № 2 не передбачено встановлення компресорів Atlas Copco GA45; GA45P; GA45FF; GA90; GA 90 FF, що є порушенням ст.21 Закону України «Про охорону праці»;
- не відповідає проекту фактичне розміщення повітрозбірників компресорних відділень №1 та №2 цеху №2, що є порушенням п.п 2-55, 2-58 (Розділ ІІ) НПАОП 0.00-1.13-71 та ст. 21 Закону України «Про охорону праці».
Перелічені порушення стали підставою звернення до суду про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Ретал Дніпро», а саме: заборонити експлуатацію навантажувачів 24 одиниці.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.
Крім того, статтею 4 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694 визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно пункту 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом. Управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.
Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877 (далі Закон №877).
Статтею 1 Закону №877 передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства субєктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров'я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.
Абзацом 1 ст. 21 Закону України "Про охорону праці" визначено, що виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці..
Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема: безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об'єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції; одержувати від роботодавця і посадових осіб письмові чи усні пояснення, висновки експертних обстежень, аудитів, матеріали та інформацію з відповідних питань, звіти про рівень і стан профілактичної роботи, причини порушень законодавства та вжиті заходи щодо їх усунення; видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов'язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об'єктів підвищеної небезпеки; забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих;
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення вимог, зазначених у частині 1 цієї статті.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877 (далі Закон №877).
Статтею 1 Закону №877 передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною 7 статті 7 Закону №877 визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Відповідно до пункту 5 статті 4 Закону №877 повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров'ю людей.
Судом встановлено, що під час проведення планової перевірки позивачем виявлено та зафіксовано в акті перевірки порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, промислової безпеки, що створюють загрозу життю та здоровю людей, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом у передбачений Кодексом адміністративного судочинства України строк.
Враховуючи зазначене, у зв'язку з виникненням загрози життю та/або здоров'ю людей, з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоровю людей є підстави для заборони експлуатації навантажувачів (24 одиниці).
Суд критично ставиться щодо твердження відповідача, про те, що навантажувачі можуть працювати з використанням для цього як газу, так і бензину, а тому якщо позивач має претензії до балонів, навантажувач має можливість працювати на бензині і заборона експлуатації навантажувача в цілому є безпідставною, оскільки балони є змінними посудинами і технологічно легко відокремлюються від навантажувачів, з огляду на таке.
Відповідно до п.7.3.1; 10.1.31 (Розділ 10) НПАОП 0.00-1.59-87 «Правила будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском», при експлуатації балонів, газ, що в них знаходиться забороняється скидати повністю. Залишковий тиск газу в балоні має бути не менше 0,05 МПа; Ємність повинна бути негайно зупинена у випадках передбачених інструкцією по режиму роботи та безпечному обслуговуванню.
П.4.1.2 НПАОП 0.00-1.41-88 «Загальних правил вибухобезпеки для вибухопожежних, хімічних та нафтопереробних виробництв», встановлено, що експлуатація устаткування, яке виробило встановлений ресурс, дозволяється при отриманні технічного висновку про можливість його подальшого використання та дозвіл в порядку, встановленому галузевими нормативними документами.
Аналізуючи вище викладені норми та враховуючи, той факт, що актом перевірки зафіксовані порушення НПАОП 0.00-1.41-88 та НПАОП 0.00-1.59-87, а відповідач доказів усунення порушень до суду не надав, в свою чергу зняття позивачем балонів з навантажувачів та робота навантажувачів з використанням бензину не є належним чином усуненням порушень встановлених в акті перевірки від 19.08.16р.
На обґрунтування безпідставності позовних вимог відповідач звернув увагу суду на те, що позовні вимоги є не чіткими, оскільки стосуються невизначених і невстановлених навантажувачів, тобто не є зрозумілим стосовно яких навантажувачів (24 одиниці), необхідно застосувати заходи реагування, то суд зазначає, що зміст превалює над формою, в звязку з чим при наявності встановлених порушень, ідентифікація навантажувачів чи її відсутність не впливає на наявність чи відсутність факту встановлених порушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивачем доведено, що порушення, які були виявлені під час планової перевірки ТОВ «Ретал Дніпро», є такими, що створюють загрозу життю та/або здоровю людей, що є неприпустимим.
Відповідно до п. 10 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління Держпраці у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» про застосування заходів реагування необхідно задовольнити, оскільки вони є законними та обґрунтованими.
Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.09.2016 р. задоволено клопотання позивача та відстрочено Управлінню сплату судового збору в розмірі 1378 грн. до ухвалення рішення у справі.
Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачем не було сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. та враховуючи задоволення позовних вимог, а тому відповідно із ст.ст.88, 94 КАС України він підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.
Керуючись статтями 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Керуючись Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» про застосування заходів реагування- задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1