Справа № 2-а-109/10
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-109/10

26 квітня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Головіна В.О.

при секретарі: Михайловій Н.1. позивача: ОСОБА_1. Л.1., представника відповідача: ОСОБА_2, представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (без назви)

ВСТАНОВИВ

Позивач в позові посилається на те, що він, як співробітник органів внутрішніх справ в минулому, має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб». Він неодноразово звертався до відповідача з заявами про призначення йому пенсії за вислугу років, але йому було в цьому відмовлено.

Позивач просить суд відновити строк звернення до суду, признати за ним право на пенсійне забезпечення за вислугою років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, та деяких інших «?сіо», признати неправомірною відмову пенсійного відділу УФРЕ УМВС України в Дніпропетровській 'області в призначенні пенсії за вислугу років, зобов'язати пенсійний відділ УФЗБО призначити йому пенсійне забезпечення за вислугу років та провести її нарахування в встановленому порядку з листопада 2004 року, судові витрати покласти на пенсійний відділ УФЗБО.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в

позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області позов не визнав посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності і крім того він не має права на пенсію за вислугу років.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позов не визнала пояснивши, що згідно діючого законодавства позивач не має права на пенсію за вислугою років

і він пропустив строк для звернення до суду.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за таких обставин.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.11.1980 року до 05.04.1994 року (а.с.8-14). Був звільнений наказом УМВС України в Дніпропетровській області від 05.04.1994 .У31 о/с за п, ; (за скоєння вчинків, дискридитуючих звання начальницького складу) «Положення про проходження кой рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (а.с.57).

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, призначення і виплата пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюються

органами Пенсійного фонду України.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік», видатків МВС України на зазначений бюджетний період для призначення :а перерахунку раніше призначених пенсій не передбачено.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що у жовтні 2005 року звернувся до УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенси, в грудні 2005 року УМВС України в Дніпропетровській області йому було відмовлено в призначенні пенсії

При цьому протягом 2005 року до ОСОБА_4 МВС України в Дніпропетровській області заява ОСОБА_5 про призначення пенсії не надходила (а.с.58).

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії 31.08.2007 року, а 18.09.2007 року УМВС України в Дніпропетровській області йому було відмовлено в призначенні пенсії.

05.12.2008 року ОСОБА_1 повторно з звернувся до УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії, 25.12.2008 УМВС України в Дніпропетровській області йому також було відмовлено в призначенні пенсії.

29.04,2006 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006, яким внесені зміни до п. «б» ст. 12 Закону, а саме: щодо наявності необхідних умов для призначення пенсії за вислугу років: досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку, наявність страхового стажу 25 років і більше, 12 календарних років і 6 місяців військової служби або служби в органах внутрішніх справ.

На день звільнення з ОВС України, 05.04.1994 року, ОСОБА_1 виповнилось лише 36 років. ОСОБА_1І на час звільнення з ОВС не мав страхового стажу 25 років.

Таким чином, у відсутність необхідних умов для призначення пенсії за вислугу років, згідно п. «б» ст. 12 Закону, немає правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі зазначеного Закону.

У відповіді УМВС України в Дніпропетровській області від 18.09.2007 та відповіді ГУМВС України в Дніпропетровській області від 25.12.2008 якими ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, суд вважає що зазначені відповіді є законними та обґрунтованими.

Крім того, з моменту звернення позивача до УМВС України в Дніпропетровській області : _31.08.2007 року та до часу звернення суду 07.12.2009 року позивачем пропущений строк звернення до "дуду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.99 КАС України Пропушення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Керуючись ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (без назви) - відмовити.

Постанова ложе бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання постанови з повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти-днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якіцо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя: В.О. Головін