Справа № 815/1757/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Київ К/800/22995/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року

у справі №815/1757/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (надалі - ДПІ у Київському районі м. Одеси)

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси від 28.11.2014 року № та від 28.11.2014 року №.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015 року рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначення мотивів за цією постановою, які викладені в рішенні суду апеляційної інстанції.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і прийняття нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як з'ясовано попередніми судовими інстанціями, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, наслідки якої оформлено актом від 14.11.2014 року №3993/1701-.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 1 ст. 3, п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на здійснення протягом 2013 року розрахункових операцій у готівковій формі на загальну суму 91599,33 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Наведене порушення стало підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 416247,65 грн.

Визнаючи протиправним та скасовуючи зазначене податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Водночас п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань, листівок, конвертів, знаків поштової оплати, якщо питома вага такої продукції становить понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів, а також при продажу жетонів та проїзних квитків у касах метрополітену.

Отже, визначальною обставиною для звільнення суб'єкта господарської діяльності від обов'язку застосовувати реєстратор розрахункових операцій та розрахункові книжки при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань є те, що питома вага такої продукції повинна становити понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів.

Як з'ясовано, зокрема, судом апеляційної інстанції шляхом аналізу акту перевірки від 14.11.2014 року №3993/1701-, контролюючим органом не заперечується те, що правила п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розповсюджуються на позивача як особу, яка здійснює підприємницьку діяльність з продажу газетної продукції на території міні-ринку «Людмила» на орендованому торгівельному місці (договір оренди від 10.02.2013 року №25).

Однак, застосовуючи до позивача спірну суму штрафних (фінансових) санкцій, відповідач виходив з того, що питома вага продукції (газет, продаж яких здійснювала ФОП ОСОБА_1) становить менше 50 відсотків її загального товарообігу, а тому, відповідно, остання повинна була застосовувати реєстратор розрахункових операцій при здійсненні такого продажу.

Проте, як встановлено Одеським апеляційним адміністративним судом, за охоплений перевіркою період позивачем не здійснювалась торгівля будь-якою іншою продукцією, окрім газет, у тому числі продаж алкогольних напоїв або підакцизних непродовольчих товарів.

За змістом ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, належних доказів на підтвердження своєї позиції ДПІ у Київському районі м. Одеси не представлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, зокрема, встановивши дотримання позивачем квоти при реалізації продукції, встановленої п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за якої реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, а також відсутність на реалізації у ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів, дійшов вірного висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду апеляційної інстанції особами, які беруть участь у справі, не оскаржується, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам суду в рамках даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун