Справа № 263/9866/16-а
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/9866/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27 червня 2016р. № 937 її було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, за самовільне встановлення намету з продажу непродовольчих товарів на об'єкті благоустрою загального користування за адресою: м Маріуполь вул. Казанцева, 17, і накладено адміністративний штраф у розмірі 1700 грн., з якою вона не згодна, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови адміністративною комісією не дана оцінка характеру вчиненого правопорушення, особистість правопорушника та ступінь провини, не були з'ясовані обставини справи. Також зауважує, що фотознімок, який був наданий 27.07.2016 р. на засіданні адміністративної комісії по розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 000895 від 05.07.2016г., як доказ її провини, та який фіксує факт її перебування на об'єкті благоустрою, не фіксує факту самовільного встановлення нею намету з продажу непродовольчих товарів на об'єкті благоустрою загального користування, тож не підтверджує її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а інших доказів надано не було. На підставі викладеного просить скасувати вказану постанову від 27 червня 2016 р. № 937, а провадження по справі закрити.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Додатково зазначила, що 05.07.2016 року по вул. Казанцева, 17 в м. Маріуполі вона дійсно здійснювала торгівлю не продовольчими товарами, та на фото, що долучено до матеріалів справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, зображено вона, проте самовільного встановлення палатки з продажу непродовольчих товарів на об'єкті благоустрою загального користування вона не здійснювала, та хто це здійснював, вона не знає. При цьому зауважила, що намагалась у законному порядку легалізувати здійснення нею торгівлі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог та їх задоволення, надавши при цьому письмові заперечення, відповідно до яких 05.07.2016 о 08:10 год. Інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя виявлено самовільне встановлення торгівельної палатки з реалізації непродовольчих товарів на обєкті благоустрою загального користування по вул. Казанцева, 17 (пішохідний тротуар), про що складено протокол №000895, відповідно до якого, торгівельний стіл належить ФОП ОСОБА_1, останню було ознайомлено з протоколом, про що містяться підпис та пояснення порушниці. ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії виконкому 27.07.2016 року зявилася та надала власні пояснення по справі, ат рішенням адміністративної комісії було накладено штраф у розмірі 1700 грн. ОСОБА_1 постанову отримала особисто, про що свідчить її власний підпис. Крім того, зауважила, що рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 року постанову винесену Адміністративною комісією виконкому міської ради від 16.03.2016 року у відношенні ОСОБА_1 в частині провини останньої за ст.152 КУпАП було залишено в силі.

Представник третьої особи в судовому засіданні також позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зауваживши на законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови та відсутності підстав для її скасування.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.07.2016 року інспектором Інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя був складний протокол №000895 за фактом виявлення 05.07.2016 року о 08-10 год. самовільного встановлення торгівельної палатки ФОП ОСОБА_1 з реалізації непродовольчих товарів на об'єкті благоустрою загального користування за адресою: м Маріуполь вул. Казанцева, 17, чим було порушено п.п. 17 п. 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя.

Постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27.07.2016р. №9737 за результатами розгляду вказаного протоколу ОСОБА_1 було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, за порушення п.п. 17 п. 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя та накладено на неї адміністративний штраф у розмірі 1700 грн.

Судом встановлено, що адміністративний протокол був складений відповідно до норм діючого законодавства в присутності ОСОБА_1, остання була сповіщена про засідання адміністративної комісії на 27.07.2016 року по розгляду протоколу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, про що наявний її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, та була присутня на засіданні комісії, що останньою не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: 1/ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2/ з виконанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3/ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення /вчинення дії/; 4/ безсторонньо /неупереджено/; 5/ добросовісно; 6/ розсудливо; 7/ з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8/ пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення / дія/; 9/ з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10/ своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Згідно з п. п. 17 п. 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати засоби зовнішньої реклами, вивіски, торговельні лотки, павільйони, кіоски, металеві гаражі тощо.

Відповідно до п. 16 Правил роботи дрібно-роздрібної торговельної мережі, затверджених наказом ОСОБА_2 зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08.07.96 №369, розміщення пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі здійснюється суб'єктом господарювання відповідно до вимог Земельного кодексу України та законодавства про благоустрій населених пунктів, планування та забудову територій, санітарного та епідемічного благополуччя населення, пожежну охорону, державну автоінспекцію та архітектуру. України

Згідно з ОСОБА_2 доходів і зборів України від 27.09.2013 р. №12060/6/99-99-22-01-03-15/1182 «Щодо регулювання стихійної торговельної діяльності» стихійна торгівля - це торгівля фізичними особами без відповідних дозвільних документів про якість та безпеку реалізованих ними товарів і у невстановлених місцях з рук, з землі, без дозволу райдержадміністрації на розміщення об'єкту торгівлі. Крім того, це самовільне захоплення земельних ділянок та встановлення на них малих архітектурних форм - наметів, кіосків, павільйонів та інше для заняття торговельною діяльністю.

Відповідно до п.2.31 розділу ІІ Наказу ОСОБА_2 регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ від 21.10.2011 №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності»: розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

На підставі ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, сільські, селищні, міські ради утворюють інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом проведення перевірок території.

Відповідно до п.п.17 п.15.1 Правил благоустрою м. Маріуполя на об`єктах благоустрою заборонено самовільно встановлювати торгівельні лотки, павільйони, кіоски, тощо.

Положення ч.1 ст.69 КАС України визначає поняття доказів в адміністративному судочинстві, як будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, маються інші дані, необхідні для встановлення обставин справи та її вирішення, які є доказами у справі, а саме фотознімок, який підтверджує наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Суд не приймає покази ОСОБА_1 щодо обґрунтування відсутності її провини у зазначеному адміністративному правопорушенні, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі.

При цьому, враховуючи, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій, а позивачкою належних доказів, які б спростовували даний протокол та постанову по справі про адміністративне правопорушення суду не надано, а право позивачки на здійснення підприємницької діяльності (торгівельної) не спростовує факт самовільного встановлення нею намету з продажу непродовольчих товарів на об'єкті благоустрою загального користування, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в даній частині.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних доказів, та вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п.п. 17 п. 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, та відповідно скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, мало місце, оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень адміністративної комісії, та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винною.

В той же час, відповідач не надав докази, що під час винесення постанови були прийняті до уваги загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення та обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Так, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Положеннями статті 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Повноваження суду при вирішенні справи відповідно до приписів КАС України визначені частиною статтею 162 цього кодексу. Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В ході судового розгляду судом також встановлено, та сторонами не оспорюється, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16.03.2016р. №321 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України та накладено та накладено штраф у розмірі 1700 грн., який постановою Донецького апеляційного адміністративного суду м. Маріуполя був змінений на 1275 грн., та який як було встановлено ОСОБА_1 вже сплачений.

Аналізуючи ступінь вини правопорушниці, з урахуванням обставин правопорушення, обставин, що помякчують відповідальність, а саме здійснення чесної підприємницької діяльності, в тому числі намагання позивачки легалізувати свою торгівельну діяльність, та обтяжуючої обставини, а саме здійснення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, повторно протягом року, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, в межах санкції даної статті у вигляді 75 неоподаткованих мінімумом доходів громадян, що дорівнює 1275 грн.

Керуючись ст. ст. 2 ч.3, 11, 17, 86, 159 КАС України, ст. 152 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.п.17 п.15.1 Правил благоустрою м. Маріуполя, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративною позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя, задовольнити частково.

Змінити захід стягнення за постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27.07.2016р. №9737 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України, та вважати накладеним стягненням на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумом доходів громадян, що дорівнює 1275 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Н.В. Хараджа