Справа № 815/1002/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р. Справа № 815/1002/15

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шляхтицький О.І.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
Представники Південного ОФІСКрець Л.С. (довіреність) Змунчила М.М. (довіреність)
ПрокуратураЧернишова І.Є. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Південного офісу Держаудитслужби на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року по справі за позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з фігурного катання на ковзанах „Крижинка", за участю Прокуратури м. Одеси про зобов'язання перерахувати кошти, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з фігурного катання на ковзанах „Крижинка", за участю Прокуратури м. Одеси про зобов'язання перерахувати кошти.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року відмовлено в задоволені адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Одеській області про зобов'язання перерахувати кошти в повному обсязі.

Південний офіс Держаудитслужби не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 27 вересня 2016 року по справі № 815/1002/15 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2014 року у справі № 521/4860/14-к, на підставі направлень №№ 664, 665 від 14.04.2014 року, ревізійною групою відділу інспектування у сфері освіти і науки ДФІ в Одеській області проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності СДЮШОР "Крижинка" за період з 01.01.2014 року по завершений звітний місяць 2014 року (по 01.04.2014 року), за результатами якої складено акт № 031-11/84 від 06.05.2014 року (далі - Акт ревізії) (а.с.10-24).

Зі змісту вказаного Акту, вбачається, що під час проведення ревізії ДФІ в Одеській області, зокрема, встановлено завищення СДЮШОР "Крижинка" розміру власних надходжень від надання платних послуг по КТКВ 130107 "Утримання та навчально-тренувальна робота дитячо-юнацьких спортивних шкіл" в формі № 4-1 м "Звіт про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги, що надаються бюджетними установами" на загальну суму 447767 грн., у тому числі, за 2011 рік - на 171257 грн., 2012 рік - 123000 грн., 2013 рік - 123210 грн. та за І квартал 2014 року на суму 30300 грн., що є порушенням п. 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України та Державного казначейства України від 05.01.2011 року № 2, п. 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 року № 44, п. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 33 ст. 116 Бюджетного кодексу України.

За результатами ревізії 22.05.2014 року ДФІ в Одеській області на адресу СДЮШОР "Крижинка" направлена вимога № 15-031-2314/5002 про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни (а.с.25-27), п. 2 якої Позивача зобов'язано перерахувати кошти у сумі 447767 грн., які отримані за джерелами не передбаченими чинним законодавством в дохід обласного бюджету, що передбачено вимогами ст.ст. 208, 240 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року № 436-ІV.

Згідно з Положенням, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993р № 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 49 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабміну України від 20.04.2006р. № 550, також визначено, що у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

У відповідності до пункту 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Враховуючи вище викладене, можливо дійти висновку, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20.05.2014 року № 21-93а14 та відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування в судовій практиці.

На підставі наведеного суд дійшов до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході ревізії збитки.

Так, на підставі акта ревізії ДФІ в Одеській області пред'явлено вимогу СДЮШОР "Крижинка" від 22 травня 2014 року за № 15-031-2314/5002 про усунення недоліків та порушень, встановлених ревізією, пунктом 2 якої зобов'язано відповідача перерахувати кошти у сумі 447767 грн., які отримані за джерелами, не передбаченими чинним законодавством, в дохід обласного бюджету.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України власні надходження бюджетних установ - кошти, отримані в установленому порядку бюджетними установами як плата за надання послуг, виконання робіт, гранти, дарунки та благодійні внески, а також кошти від реалізації в установленому порядку продукції чи майна та іншої діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 13 названого Кодексу власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев'ятої статті 51 цього Кодексу), зокрема на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю.

Порядок та умови надання платних послуг закладами фізичної культури і спорту, що утримуються за рахунок бюджетних коштів, затверджено наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 28 серпня 2009 року за № 3042/1030/936 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2009 року за № 1042/17058).

Пунктом 2.1 названого Порядку встановлено, що рішення про надання платних послуг приймається керівником закладу фізичної культури і спорту, що утримується за рахунок бюджетних коштів. Керівник закладу, виходячи з наявності відповідної матеріально-технічної бази та кваліфікованих кадрів, затверджує за погодженням з органом, у підпорядкуванні якого перебуває заклад, перелік платних послуг відповідно до Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами фізичної культури і спорту, що утримуються за рахунок бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2009 року № 356.

На підставі п. 4.2. Порядку кошти, отримані за надання платних послуг, спрямовуються на відшкодування витрат, пов'язаних з їх організацією та наданням, сплату податків, зборів, обов'язкових платежів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.1 Статуту СДЮШОР "Крижинка", затвердженого розпорядженням Одеської обласної ради та погодженого Управлінням обласної ради з майнових відносин, СДЮШОР "Крижинка" є об'єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (далі Власник) в межах повноважень, визначених законодавством України (а.с. 12-13 (стор. 3-4 акту)).

Згідно п. 2.5 названого Статуту заклад може надавати платні послуги в порядку і межах, встановлених чинним законодавством. Калькуляції та зразки договорів (контрактів) на такі послуги повинні бути узгодженими з уповноваженим органом Власника.

Відповідно до ч 1. ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені вищевказаними рішеннями судів не доказуються.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року по справі №815/3963/14 встановлено, що з 2010 року відповідачем узгоджувались з Управлінням у справах фізичної культури та спорту та/або з Управлінням обласної ради з майнових відносин, зокрема, калькуляції вартості послуг за автостоянку у нічний час, за добу та за місяць (а. с. 52-58, 59-63).

Дослідженими під час ревізії фінансовими документами встановлено, що кошти, які отримувала СДЮШОР "Крижинка" від послуг за автостоянку, витрачались на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, сплату податків і зборів та загальногосподарських витрат (оплата праці працівників бюджетних установ).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно надавались послуги за автостоянку у нічний час, за добу та за місяць, оскільки дані послуги були узгоджені з уповноваженим органом Власника та правомірно витрачались кошти, які отримані від зазначених послуг, на оплату витрат, пов'язаних з їх організацією та наданням, сплату податків, зборів та обов'язкових платежів, що передбачено Порядком та умовами надання платних послуг закладами фізичної культури і спорту, що утримуються за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, частиною 1 статті 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем встановлено, що СДЮШОР "Крижинка" надавалися послуги службової автостоянки та зараховано дохід від надання цих послуг до спеціального фонду у 2011, 2012, 2013 роках, першому кварталі 2014 року.

ДФІ в Одеській області за встановлене у травні 2014 року порушення відповідачем законодавства у зв'язку із наданням послуг службової автостоянки та зарахуванням доходу від надання цих послуг до спеціального фонду у 2011, 2012, 2013 роках, першому кварталі 2014 року, звернулась про застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій 22 травня 2014 року (вимога від 22 травня 2014 року) за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2014 року.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту частини 1 статті 250 Господарського кодексу України, ДФІ в Одеській області вправі була застосовувати фінансові санкції протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не більше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом правил здійснення господарської діяльності, тобто з квітня 2013 року по квітень 2014 року.

Крім того, направляючи справу на новий розгляд Вищий адміністративний суд України зазначив, що до квітня 2013 року ДФІ в Одеській області не вправі була застосовувати адміністративно-господарські санкції, оскільки строк їх застосування, згідно частини 1 статті 250 Господарського кодексу України, закінчився

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необґрунтованості висновків Акту перевірки відносно заниження ДП «МТП «Южний» податкових зобов'язань з ПДВ за рахунок зменшення податкових зобов'язань по виданих покупцям податковим накладним без виписки відповідних розрахунків коригування на суму 50178,01 грн.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області про зобов'язання перерахувати кошти у сумі 447767 грн., які отримані за джерелами, не передбаченими чинним законодавством, в дохід обласного бюджету належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року по справі № 815/1002/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 08 лютого 2017 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя О.І. Шляхтицький