Справа № 816/2321/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2321/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Красільнікова О.М.,

представника відповідача - Гаспаряна С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 року Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідного - каналізаційного господарства "Горішньоплавнівської міської ради" (надалі також - позивач, КП "ВУВКГ" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.12.2016 № .

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на незгоду із висновками перевірки позивача, що набрала форму акту від 18.11.2016 № 528/16-31-14-01-09/24388032, зазначав, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Пояснював, що у перевіряємому періоді позивач формував свій податковий кредит у відповідності із вимогами діючого на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в період з 17.10.2016 по 11.11.2016 ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень від 11.10.2016 №2113, №2114, плану графіку документальних перевірок на жовтень 2016 року та згідно наказу №1283 від 05.10.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку КП "Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства " Горішньоплавнівської міської ради" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2013 пл 30.06.2016, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01ю.01.2011 по 30.06.2016.

Перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав господарські правовідносини із придбання у ТОВ "Дагор Менеджмент", на підставі договору поставки №137 від 30.07.2015, вугілля кам'яного на суму ПДВ 60670 грн., в т.ч. за вересень 2015 на суму 60670 грн.

Однак, до перевірки не надано сертифікатів відповідності та паспортів, які б могли підтвердити якість продукції та не надано товарно-транспортні накладні, залізничні накладні чи інші документи, що підтверджують транспортування товару.

Крім того, згідно даних бази ДПІ «Податковий блок» не можливо встановити фактичного виробника товару, та в ланцюгу постачання наявні підприємства з ознаками фіктивності.

Таким чином, перевіряючі дійшли висновку, що оскільки перевіркою встановлено не можливість підтвердження реальності проведення операцій по придбанню вугілля у ТОВ "Дагор Менеджмент", а відтак, позивачем завищено податковий кредит по взаємовідносинам з даним контрагентом.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 18.11.2016 № 528/16-31-14-01-09/24388032, яким зафіксовані порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 60667 грн., в т.ч. за жовтень 2015 року - 60667 грн.

В матеріалах справи наявна копія заперечення КП "ВУВКГ" на акт перевірки, в якому позивач вказує про незгоду із висновками акту від 18.11.2016 № 528/16-31-14-01-09/24388032. За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки, ГУ ДФС у Полтавській області його висновки залишені без змін.

У зв'язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДФС у Полтавській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 01.12.2016 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 60667 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 15166,75 грн.

Із даним рішенням позивач не погодився та оскаржив податкове повідомлення-рішення до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1 ст.22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З огляду на викладене, необхідною умовою для виникнення у платника податків права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг) є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, за наявності належно оформлених податкових накладних.

Судом встановлено, що 30.07.2015 між ТОВ "Дагор Менеджмент" (постачальник) та КП "ВУВКГ" (покупець) укладений договір поставки №137, згідно якого постачальник зобов'язується поставити вугілля кам'яне, а покупець прийняти и оплатити товар на умовах договору (т. 1 а.с. 143-145).

В рамках виконання вказаного договору, позивачем у вересні 2015 року придбало у ТОВ "Дагор Менеджмент" кам'яне вугілля на загальну суму 364000 грн., в т.ч. ПДВ 60666,67 грн.

На виконання вищевказаного договору позивачем було отримано від ТОВ "Дагор Менеджмент" посвідчення з якості антракцита №3/1 (т. 1 а.с.158).

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами здійснення господарської операції між КП "ВУВКГ" та ТОВ "Дагор Менеджмент" з придбання вугілля, останнім виписані наступні первинні бухгалтерські документи: видаткова накладна від 31.08.2015 №01-07/08-15; рахунок-фактуру №DM 31-08/15 від 31.08.2015; податкові накладні від 03.09.2015 №11, №1, №1.

Як встановлено перевіркою, на підставі вищезазначених податкових накладних позивачем було включено до складу податкового кредиту за жовтень 2015 року суму 60667 грн.

Аналізуючи вищевказані первинні бухгалтерські документи, суд дійшов висновку, що вони мають всі необхідні реквізити для встановлення змісту, обсягу господарських операцій, осіб, які безпосередньо приймали участь у їх здійсненні, та інші встановлені вимогами законодавства до первинних документів для надання їм юридичної доказовості, та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Вся первинна документація оглянута судом та в копіях приєднана до матеріалів справи.

При цьому, недоліків податкової накладної, на основі якої позивач має право на формування податкового кредиту, перевіряючим в ході перевірки не встановлено.

Судом встановлено, що оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Дагор Менеджмент", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжного доручення та виписки з банку, що не заперечується відповідачем.

Представником позивача до матеріалів справи надано прибутковий ордер №626 від 11.09.2015 (т.1 а.с. 158), з якого вбачається оприбуткування товару, придбаного у ТОВ "Дагор Менеджмент" за перевіряємий період, операції по поставці в повному обсязі відображені в бухгалтерському обліку позивача, що не заперечується відповідачем.

На підтвердження реальності транспортування придбаного товару у ТОВ "Дагор Менеджмент" представником позивача надано до матеріалів справи копії залізничних накладних, довідки про перевезення вантажу залізничним транспортом (т. 1 а.с. 157-162).

Щодо умов поставки представник позивача пояснював в судовому засіданні, що перевезення вантажу здійснювалося залізничним транспортом до ПАТ «Полтавський ГЗК» для КП "ВУВКГ" згідно п.1.1 договору на транспортне обслуговування №3982, укладеного ПАТ «Полтавський ГЗК» (виконавець) та КП "ВУВКГ" (замовник) 25.12.2014, на підтвердження чого останнім до матеріалів справи долучені копії: договору від 25.12.2014 №3982, акту виконання робіт на транспортне обслуговування від 30.09.2015, рахунки, акту загальної форми, відомості плати за користування вагонами, виписки з банку (т. 1 а.с. 150-182).

Крім того, представник позивача пояснив, що перевезення придбаного у ТОВ "Дагор Менеджмент" товару від ПАТ «Полтавський ГЗК» здійснювалось власним транспортним засобом КП "ВУВКГ" - тракторами колісними та автомобілем КрАЗ 256 Б, які, відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу є власністю ТОВ "ВУВКГ" (т. 2 а. с. 27-38).

Щодо посилання ГУ ДФС у Полтавській області на ненадання до перевірки сертифікатів відповідності, паспортів та товарно-транспортних накладних, суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що на виконання договору поставки позивачем було отримано від ТОВ "Дагор Менеджмент" посвідчення з якості антракцита №3/1, видане ТОВ «Верхаус» 21.08.2015.

В будь-якому випадку, надання документів, підтверджуючих якісні характеристики товару, стосується лише правовідносин між продавцем і покупцем щодо підтвердження першим, дотримання ним умов договору, що встановлені його умовами до предмету поставки.

Крім того, Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496 (далі - Інструкція №281/171/578/155) визначено лише права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту та не встановлюються правила податкового обліку витрат операційної діяльності та податкового кредиту платника податку.

При цьому, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до статті 545 ЦК України підтвердження факту та належності виконання зобов'язання є письмове підтвердження одержання такого виконання кредитором.

Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні" бухгалтерський облік господарських операцій в Україні ведеться на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В даному випадку первинними документами, що підтверджують фактичність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Дагор Менеджмент" є видаткові та податкові накладні.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку та суворої звітності, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не являються єдиними та безумовними документами, що підтверджують факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, сама по собі наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, а так само недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Як слідує зі змісту наданих в ході судового розгляду представником позивача пояснень, вугілля кам'яне придбавалося позивачем у ТОВ "Дагор Менеджмент" з метою використання у своїй господарській діяльності для забезпечення населення та інших споживачів міста опаленням житлових та промислових будівель (т. 2 а.с 3-22, 49-82).

Основним видом діяльності позивача є забір, очищення та постачання води (т. 1 а.с. 138). З метою здійснення діяльності у відповідності до мети та предмету визначених в статуті позивача з початком опалювального періоду позивачем використовувалося вугілля в котельнях цехів водопостачання.

Отже, придбання позивачем вугілля кам'яного відповідає меті та змісту господарської діяльності підприємства.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено товарність спірних господарських операцій, наявність в діях позивача ділової мети, а також рух активів в ході здійснення господарської діяльності.

Посилання контролюючого органу в акті перевірки на податкову інформацію, отриману згідно бази даних «Податковий блок», стосовно ланцюга постачання придбаного товару, не приймаються судом в якості достатніх обґрунтувань правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки отримання контролюючим органом податкової інформації стосовно контрагента платника податків, в якому викладені висновки про відсутність можливості для здійснення господарської діяльності, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже податкова інформацію стосовно контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства можуть тягнути негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Підставою для визначення добросовісному платнику податків грошових зобов'язань зі сплати ПДВ може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено зміни у структурі активів позивача, які підпадають під визначення господарської операції у розумінні ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", осіб які приймали участь у проведенні зазначеної господарської операції, а відтак і реальність їх проведення, а доводи відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, висновки перевірки позивача по взаємовідносинам із ТОВ "Дагор Менеджмент" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Інших порушень правил формування податкового кредиту відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 01 грудня 2016 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради" (24388032) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2017 року.

Суддя І.Г. Ясиновський