Справа № 809/23/17
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 809/23/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі Хомі О.В.,

за участю: представника позивача Кічури Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 27751,47 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 27751,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, будучи суб'єктом підприємницької діяльності та перебуваючи на спрощеній системі оподаткування в порушення вимог Податкового кодексу України, не сплачено єдиний податок з фізичних осіб в сумі 27751,47 грн., який виник внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданих податкових декларації платника єдиного податку третьої групи за 2015 рік, у зв'язку з чим відповідач допустив заборгованість перед бюджетом в сумі 27751,47 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча судом 05.01.2017 року направлено ухвалу про відкриття провадження по даній адміністративній справі на адресу зазначену в позові та підтвердженій витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: АДРЕСА_1, 76000. Дані матеріали 17.01.2017 року повернуто на адресу суду із довідкою підприємства поштового зв`язку, якою зазначено причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Частина 4 статті 33 КАС України передбачає, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місцезнаходження (місце проживання) зазначеного в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог частини 11 статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, з урахуванням належного повідомлення відповідача за адресою - АДРЕСА_1, 76000, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, суд вважає, що даний адміністративний позов підставний та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 07.12.2007 року фізичною-особою підприємцем та взята на облік в Державній податковій інспекції у м. Івано-Франківську (а.с. 9-10).

Згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 54265 від 11.03.2014 р. до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську, відповідач у відповідності до вимог Податкового кодексу України перейшов на спрощену систему оподаткування, обрав третю групу та є платником єдиного податку.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи відповідачем подано до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2015 року, в яких самостійно визначено суму податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду від 08.02.2015 року на суму 100 грн., від 08.08.2015 року на суму 15194 грн., від 07.08.2015 року на суму 3009,60 грн., від 06.11.2015 року на суму 9559,60 грн.(а.с. 12-20).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що податковий борг виник в результаті несплати узгоджених податкових зобов'язань по єдиному податку з фізичних осіб в загальному розмірі 27751,47 грн.

Вказане підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку третьої групи за 2015 рік (а.с. 12-20), податковою вимогою форми "Ф" від 21.05.2015 року №4609-25 (а.с. 11), довідкою про борг від 08.12.2016 року (а.с.7) та обліковою карткою платника єдиного податку відповідача (а.с.8).

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п.8.3 ст.8 ПК України).

Згідно із п.п.10.1.2 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

В п.291.3 ст.291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із п.291.4 ст.291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю, четверту, п'яту та шосту групи платників єдиного податку.

До третьої групи платників єдиного податку відносяться - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20000000 гривень (п.п.3 п.291.4 ст.291 ПК України) з 24.12.2015 року - 5000000.

Згідно із абз.2 п.294.1 ст.294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Відповідно до п.295.3 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно із п.296.3 ст.296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву (п.п.298.1.1 п.298 ст.298 ПК України).

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно із п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_2, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група), зобов'язаний сплачувати єдиний податок визначений ним самостійно у податкових деклараціях, зокрема, за три квартали 2015 року та 2015 рік у строки, передбачені п.295.3 ст.295 ПК України.

Однак, визначений Законом обов'язок щодо сплати єдиного податку відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 27751,47 грн.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктому 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що відповідно до п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у зв'язку з наявністю податкового боргу відповідачу було направлено податкову вимогу форми "Ф" від 21.05.2015 року №4609-25 (а.с. 11). На час розгляду справи вищезазначена податкова вимога є не оскаржена та не відкликана.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.1 ч.2 ст.59 ПК України).

Згідно із п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3 ст.95 ПК України).

Наявність податкового боргу відповідача підтверджується дослідженими матеріалами справи, доказів сплати заборгованості суду відповідачем не представлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 78014, АДРЕСА_1) в дохід бюджету заборгованість з єдиного податку в сумі 27751 (двадцять сім тисяч сімсот п'ятдесят одну) гривню 47 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Микитин Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 06.02.2017 року.