Справа № 760/15098/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА
Іменем України

07 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - Краєвого Т.О.,

відповідача - Остапенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову суду, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.

Уповноважений орган (військовий комісаріат) подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України). З поданих позивачем документів видно, що до уповноваженого органу (військового комісаріату) позивачем було подано не всі передбачені для виплати одноразової допомоги документи, у зв`язку з чим позивачу було повідомлено про необхідність надання документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Таким чином, судом встановлено, що у передбаченому законодавством порядку відповідачем не розглядався поданий уповноваженим органом висновок та з цього приводу не приймалося відповідне рішення, позивачу було повідомлено про необхідність надання визначених законодавством документів, а тому вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності та зобов`язання відповідача провести нарахування і виплату йому одноразової грошової допомоги, є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач проходив службу з 02 листопада 1979 року по 25 грудня 1981 року та брав участь у бойових діях в Республіці Афганістан, що підтверджується даними військового квитка та довідки Об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області (а.с. 23-28).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК 05 травня 2015 року позивачу при первинному огляді була встановлена третя група інвалідності з 25 березня 2015 року, внаслідок поранення (контузії), та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, безстроково (а.с.29).

Згідно з даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 18 лютого 2015 року рубці ОСОБА_1 є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок поранення в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1980 році (а.с. 30).

З витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол № 659 від 26.02.2015 року) встановлено, що поранення (контузія) та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 31).

Позивач звернувся до Об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності ІІІ групи.

Об`єднаний військовий комісаріат Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області направив документи позивача до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Згідно з даними витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 військовий комісар Об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області повідомив позивача про зазначене рішення комісії (а.с. 33).

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовляє позивачу у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, останній звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011- XII).

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Перелік випадків, при настанні яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, визначені пунктом 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, в тому числі, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Відповідно до частини 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Статтею 16-4 Закону визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У відповідності до пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Отже, одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, яка спрямована на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги по ІІІ групі інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності 25 березня 2015 року.

Відповідно до по пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

З аналізу наведеного слідує, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Такий висновок узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України викладеними в ухвалі від 22.01.2015 по справі 2-а-1626/12/1370.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 26 лютого 2015 року №659, відповідно до якого множинне вогнепальне осколкове поранення голови та лівої руки колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 є поранення та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний витяг свідчить, що в діях ОСОБА_1 були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 14 названого Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Судом встановлено, що позивачем подано пакет документів, визначений Порядком №975, при цьому підтвердженням того, що в діях ОСОБА_1 були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) є рішення ВЛК від 26 лютого 2015 року №659. В свою чергу, уповноважений орган (військовий комісаріат) подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України), проте, відповідачем не прийнято відповідного рішення, а лише повідомлено позивачу про необхідність надання визначених законодавством документів.

За таких умов, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у відповідача не було підстав для повернення, поданих позивачем документів для доопрацювання, натомість відповідач повинен був прийняти рішення відповідно до вимог Порядку №975.

Водночас, вимоги позивача про визнання протиправним дій щодо відмови у здійсненні у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, є передчасними.

Згідно із протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, тобто фактично рішення про призначення або відмову у такому призначенні прийнято не було, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

За таких же обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасними позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, оскільки передумовою для призначення такої допомоги є прийняття відповідачем відповідного рішення.

Зважуючи на викладене, з метою захисту прав позивача, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зобов`язати відповідача розглянути подані Об`єднаним військовим комісаріатом Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області документи позивача та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку №975, враховуючи, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 26 лютого 2015 року №659, свідчить, що в діях ОСОБА_1 були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не повно встановлено фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення частково неправомірного рішення. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року скасувати, ухваливши нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути подані Об`єднаним військовим комісаріатом Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області документи ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку №975, враховуючи, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 26 лютого 2015 року №659, є належним документом, який свідчить, що в діях ОСОБА_1 були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення 07.02.2017 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.