Справа № 207/2067/16-а (2-а/207/53/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2017 року справа № 207/2067/16-а (2-а/207/53/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпродзержинського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 207/2067/16-а (2-а/207/53/16) за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 червня 2015 року;

- зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 1 червня 2015 року, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Баглійському районі м. Дніпродзержинська та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 6 травня 2013 року.

На момент призначення пенсії ОСОБА_1 працювала на посаді головного спеціаліста відділу контролю за нарахуванням та виплатою адресних соціальних допомог в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної умісті Дніпродзержинську ради.

З 1 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213), як працюючому державному службовцю.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати їй виплати вказаної пенсії.

24.06.2016 року листом № 25/с/03/07 відповідач відмовив позивачу у поновленні вказаної пенсії у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця, відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с. 12-13).

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює на посаді головного спеціаліста відділу прийняття рішень про призначення соціальної допомоги в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам'янської міської ради. (а.с. 25).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу", Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач станом на 1 квітня 2015 року працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй виплачуватись не повинна. Аналогічно відповідач вважає, що з 1 січня 2016 року пенсія позивачу також виплачуватись не повинна, оскільки вона працює на посаді, які передбачена Законом України «Про державну службу».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із змінами в законодавстві з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач не відноситься до посад, що дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому з вказаної дати виплату пенсії позивачу повинно бути відновлено.

Вирішуючи вказаний спір, колегія суддів зазначає, що при постановленні судового рішення судом першої інстанції залишено поза увагою питання додержання позивачем процесуального строку звернення до суду за захистом порушеного права, та приходить до висновку, що позивачем частково порушений вказаний строк з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер, а відтак про припинення виплати пенсії позивач дізналася у відповідному місяці.

При цьому звернення позивача до органу ПФУ в червні 2016 року із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про роз'яснення причин припинення виплати пенсії та відповідний лист відповідача із таким роз'ясненням не є моментом, коли позивач дізналась про порушення своїх прав, оскільки, як зазначалось вище, про таке порушення позивач дізнавалась щомісячно, не отримуючи пенсійну виплату за відповідний місяць. Крім того, всі законодавчі акти в Україні доводяться до відома населення шляхом їх оприлюднення в офіційних виданнях, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що позивач про причини невиплати пенсії на протязі більше року повинна була дізнатись саме у зв'язку з невиплатою, а не у зв'язку з роз'ясненням органу ПФУ.

З позовом до суду позивач звернулась 22 липня 2016 року, а відтак вирішенню по суті підлягають лише позовні вимоги в межах шестимісячного строку, який передує даті звернення до суду, а позовні вимоги до вказаної дати підлягають залишенню без розгляду як такі, що подані із пропуском строку звернення до суду.

Таким чином, позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 21.01.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується позовних вимог за період з 22 січня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Посада, на якій працює позивач, відноситься до посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції Закону від 24.12.2015 року № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Крім того, ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка діє з 01.01.2016 року, встановлено, що тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Вказані норми кореспондуються з приписами ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції Закону від 24.12.2015 року № 911-VII, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( 3551-12 ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, змінами в законодавстві, які набули чинності з 1 січня 2016 року, факт невиплати пенсії певній особі повязується не з її правом на пенсійне забезпечення за певним законом, а виключно з перебуванням на певній посаді. Тобто умови тимчасової невиплати пенсій з 1 січня 2016 року змінені і не є тотожними умовам, які визначались станом на 1 квітня та 1 червня 2015 року.

Суд першої інстанції уваги на ці обставини не звернув і позов задовольнив, посилаючись на законодавство, яке діяло у 2015 році без врахування зазначених вище змін.

Враховуючи вказані норми права, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у період починаючи з 22.01.2016 року слід відмовити відповідно до вимог чинного на той час законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 207/2067/16-а (2-а/207/53/16) скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 1 червня 2015 року по 21 січня 2016 року залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 22 січня 2016 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко