Справа № 353/950/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/950/16-а
Провадження № 2-а/353/8/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Бойко В.Я.

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1І звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА, в якому просив визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 5150 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що він є членом сімї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби відповідно до посвідчення серії АП № 001372 від 03.09.2015 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби. Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинно щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Проте, згідно листа № 2742/01-08 від 27.10.2016 року управління праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА відмовило йому у виплаті всієї суми одноразової грошової допомоги та зазначило, що йому в 2016 році виплачено разову грошову допомогу у розмірі 500 грн. Вказує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 року № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян», яка визначає суму разової грошової допомоги у розмірі 500 грн. не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Оскільки закон має вищу юридичну силу, то розмір вказаної одноразової грошової допомоги має складати пять мінімальних пенсій за віком. Зазначає, що його право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги, як члену сімї загиблого військовослужбовця не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Таким чином на час виникнення спірних правовідносин він має право у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на щорічну грошову допомогу у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. А тому вважає дії управління праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА щодо бездіяльності у виплаті йому щорічної допомоги відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком протиправними та просив зобовязати управління праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому вказану грошову допомогу, з врахуванням фактично виплаченої йому суми.

ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА надало заперечення на позов, в якому зазначає, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року ОСОБА_1, як члену сімї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби, здійснено відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 р. № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям населення», в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на 2016 р., в розмірі 500,0 грн. Бюджетний кодекс України передбачає, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України. Вказана Постанова Кабінету Міністрів України щодо в установленого розміру грошової допомоги, є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений Конституцією та законами України, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити з підстав, наведених у адміністративному позові, щодо стягнення судових витрат пояснили, що таких витрат немає. Позивач ОСОБА_1І додатково зазначив, що відповідачем йому було перераховано на картковий рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» у загальній сумі 500,00 грн., в тому числі 18.04.2016 року в сумі 465,0 грн., а потім проведено доплату 31.05.2016 року в сумі 35,0 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечила з підстав зазначених у письмових заперечення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА, просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 має статус члена сімї (батька) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, що підтверджується копією посвідчення серії АП № 001372 від 03 вересня 2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (а.с. 7). Як вбачається з листа № 2742/01-18 від 27.10.2016 року, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА, розглянувши заяву позивача від 26.10.2016 р. (а.с. 8), повідомило, що разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік в загальному розмірі 500,0 грн. виплачена ОСОБА_1 в квітні та травні 2016 року. Також у листі зазначило, що згідно із вимогами ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби щорічно до 05 травня повинно виплачуватися разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Розмір разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 320 від 29.04.2016 р. «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям населення» і він складає 500,0 грн. (а.с. 9).

Згідно виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 відкритому в АТ «Ощадбанк» 18.04.2016 року було здійснено безготівкове зарахування на його рахунок суми матеріальної допомоги в розмірі 465,0 грн. та 31.05.2016 року - 35,0 грн. (а.с. 32-36).

Не погоджуючись з зазначеною бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому до 5 травня за 2016 року щорічної грошової допомоги у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком позивач звернувся до суду, посилаючись на норми ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально - економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Так, положеннями статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону України про Державний Бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року та у справі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама суть змісту права на соціальний захист.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були викладені в новій редакції положення частини 5 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частину 5 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Проте, посилання позивача на статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як на правову підставу виплати йому разової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки дана стаття Закону регулює виплату щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій, а не членам сімї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, як визначено в ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Поряд з тим, згідно п. 63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення … статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»… застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям населення» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, втановлено у розмірі 500 гривень.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня членам сімї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Отже, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької РДА, здійснюючи позивачу виплату одноразової допомоги до 5 травня, діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям населення».

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача по невиплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 5650 грн. 2016 році протиправною, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі ст. ст.19, 22, 46, 150 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012, Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, Бюджетного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", року «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям населення», Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як члену сімї загиблого військовослужбовця відмовити.

Судовий збір покласти на рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуюча У.Ю. Луковкіна