Справа № 216/4296/16-а(2-а/216/104/16)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2017 року справа № 216/4296/16-а(2-а/216/104/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про поновлення виплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 червня 2016 року, протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити, починаючи з 01 червня 2016 року, виплату пенсії ОСОБА_1, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що призупинення виплати пенсії позивача з 1 червня 2016 року в період роботи в органах місцевого самоврядування є неправомірним. На час призначення позивачу пенсії діяла редакція ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, відповідно до якої пенсія, що призначається згідно цього Закону виплачується незалежно від заробітку, одержуваного після виходу на пенсію.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що позивач отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. Разом з тим позивач працює на посаді завідувача відділу ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Металургійної районної ради у м. Кривому Розі - є посадовою особою органу місцевого самоврядування. Враховуючи приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. на час продовження роботи відсутні підстави для поновлення пенсії, а виплата пенсії відновиться після звільнення з роботи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, з 14.10.2005 року позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.14). Позивачу призначена пенсія відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за 22 роки вислуги у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.16). З 01.10.2007 року по теперішній час позивач працює на посаді завідувача відділу ведення Державного реєстру виборців, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 11). Листом №13441/03101 від 30.05.2016 року позивачу повідомлено про призупинення виплати йому пенсії з 01.06.2016 року на підставі ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування (а.с. 14).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року за №2262-ХІІ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII, Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

01.01.2016 року набрав чинності Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким встановлено обмеження щодо виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, але зазначені обмеження не застосовуються до інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія підпункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно до ч.6 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наданої позивачем копії посвідчення "Ветеран військової служби" (а.с. 13) виплата пенсії позивачу з 01.01.2016 року поновлена. При цьому, 18.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення йому виплати пенсії з 01.06.2016 року (а.с. 15). Натомість, позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії, на підставі ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", оскільки ст. 21 зазначеного Закону не передбачена виплата пенсії ветеранам військової служби, які проходять службу в органах місцевого самоврядування, тому виплату пенсі з 01.06.2016 року призупинено, та поновлення виплати пенсії буде проведено після звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування та надання відповідачу трудової книжки із записом про звільнення (а.с. 16).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачу призначалась та виплачувалась пенсія на підставі спеціального закону, а саме Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Згідно до положень ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

На час призначення позивачу пенсії діяла редакція ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року за №2262-ХІІ, відповідно до якої пенсія, що призначається відповідно до цього Закону виплачується незалежно від його заробітку, одержуваного після виходу на пенсію.

Натомість, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким були встановлені тимчасові обмеження зокрема, щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" слід покласти в основу даних правовідносин для правильного вирішення спору. Водночас, слід зауважити, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, які стосуються виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", не визнані неконституційними.

Отже, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким були встановлені тимчасові обмеження зокрема, щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" підлягають застосуванню.

Частиною 1 ст. 64 Конституції України визначено, що закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, встановлені тимчасові обмеження, зокрема, щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Це тимчасове обмеження викликано певними складними ситуаціями в Державі і застосовується до певного кола осіб, зокрема, до осіб, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Норми, які встановлюють тимчасове обмеження, не визнані неконституційними, отже підлягають застосуванню. Крім того, суд апеляційної інстанції не вправі визначати чи є ці норми конституційними чи ні. Така компетенція належить лише Конституційному Суду України. Отже, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII підлягають застосуванню на даний час.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, при цьому, одночасно є посадовою особою органу місцевого самоврядування та отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, отже, входить до кола осіб, яким тимчасово припинено виплату пенсії відповідно до Закону № 213-VIII.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у зв'язку із набранням чинності Законом № 213-VIII, яким внесені зміни до статті 54 Закону № 2262-XII, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, пенсії не виплачуються.

Така ж правова позиція висловлена в Рішенні Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (справа №568/989/15а).

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу судового рішення, тому можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак