Справа № 361/472/17
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/472/17
провадження № 2-а/361/148/17
Постанова

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

установив:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач зазначав, що 18 листопада 2016 року він звернувся до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІ1 від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.) при наявності стажу роботи 20 років, надавши всі необхідні документи.

У січні поточного року він отримав лист з Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.01.2017р. за № 57/К-01 разом із рішенням від 22.11.2016р. про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Відмовляючи у призначенні пенсії за вислугу років, управління послалося на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-УІІІ визначено, що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не підлягають призначенню.

Вважає такі дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду Київської області протиправними, а рішення зазначеного управління від 22.11.2016р. про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років незаконним.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати протиправними дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду Київської області щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІ1 від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.), скасувати рішення Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду Київської області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 22.11.2016р., та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.) з 18.11.2016р., тобто з дати звернення, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

06 лютого 2017 року до суду надійшло заперечення Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на адміністративний позов, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на ті обставини, що відповідно до ЗУ 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», було припинено призначення пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу», ЗУ «Про прокуратуру» (тобто державним службовцям та особам, які до них прирівняні), пенсії, призначалися відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Норми нього Закону і в цій частині неконституційними не визнавались.

У звязку з чим у позивача із цих підстав відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час спірних правовідносин, регулюється правилами ст. 86 Закону України «про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII, передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (в даному випадку».

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 18 листопада 2016 року звернувся до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІ1 від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.) при наявності стажу роботи 20 років.

Згідно листа Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.01.2017р. за № 57/К-01 разом та рішення від 22.11.2016р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-УІІІ визначено, що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не підлягають призначенню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років є протиправними з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, наведених у ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.), у тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Зазначені положення Закону дають позивачу ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки у період із 01.09.1994р. по 30.06.1999 р. він навчався у Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого за спеціальністю «Правознавство», що підтверджується дипломом та записами в трудовій книжці та, починаючи із 31.03.1999р. і на час звернення за призначенням пенсії, він працював на прокурорських посадах: виконувача обовязків прокурора, прокурора, старшого прокурора прокуратури Київської області, стажиста, помічника, старшого помічника прокурора прокуратури Броварів, Броварського району, Броварської міжрайонної прокуратури, прокурора м. Трускавець, прокурора, старшого прокурора та прокурора відділів Генеральної прокуратури України, що підтверджується копією трудової книжки позивача ОСОБА_1

Таким чином, на час звернення до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області вислуга років позивача ОСОБА_1 становила 20 років 20 днів, у тому числі на посадах прокурорів 17 років 7 місяці 19 днів та 2 роки 5 місяців (з 01.09.1994р. по 30.06.1999р.) - половина строку навчання на юридичному факультеті денної форми навчання у Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого.

Водночас Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, наведено перелік періодів та років вислуги, необхідних для отримання пенсії, та скасовано дію положення частини першої вказаної статті про призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VІII передбачено, що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не підлягають призначенню.

Однак, статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Крім цього, статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому критеріями, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, є «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики» (рішення Конституційного Суду України від 11.10.05 №8-рп/2005).

Відповідно до рішень Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, в органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

При цьому Конституційний Суд України вважає, що багато таких «пільг», встановлених, зокрема Законом України «Про прокуратуру», є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності цієї категорії громадян, ефективного функціонування відповідного органу.

Зупинення дії конституційного права на забезпечення передбаченого статтею 46 Конституції України рівня життя можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини 1 статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України).

Таким чином, виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної, правової держави, а встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007).

Згідно з частиною 1 статті 8 Основного Закону, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001р.), поширюються не тільки на прокурорів, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, але й тих, хто почав свою професійну діяльність на посаді прокурора в період дії законодавства, що передбачало право виходу на пенсію зі стажем роботи не менше 20 років.

Однак, у результаті прийняття Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., а у подальшому Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VІІI прокурори, що звернулися із заявою про призначення пенсії після набуття чинності вказаних законів, перебувають у різному правовому становищі порівняно із прокурорами, що звернулись з аналогічними заявами до введення в дію вищезазначених норм, що є порушенням принципів правової визначеності та рівності всіх громадян, в даному випадку - прокурорів.

Таким чином, внесенням змін до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VІ та припинення призначення пенсій за вислугу років Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VІІI суттєво звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати, порядку її розрахунку та скасовано право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років.

За вищенаведених обставин діями відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.) порушено взяті на себе державою конституційні гарантії соціальної захищеності, чим позбавлено останнього гарантованого права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із ч 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальний послуг, допомоги, захисту, пільг.

Ст.256 КАС України передбачено, що постанови суду прийняті в порядку скороченого провадження виконуються негайно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про прокуратуру», ст.ст. 7, 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 158-163, 256 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду Київської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІ1 від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.).

Скасувати рішення Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду Київської області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років від 22 листопада 2016 року.

Зобовязати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001р.) з 18 листопада 2016 року, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

Стягнути з Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сердинський В. С.