Справа № 2а-7058/11/1370
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017р. Справа № 876/140/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): Шимін Н.М.

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2016р. по справі № 2а-7058/11/1370

за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В."

до відповідача: Прокуратури Львівської області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2011р. позивач: Фермерське господарство "Бурка В.В." звернувся до Львівського окружного адміністративного суд з позовом до відповідача: Прокуратури Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що посадовими особами Прокуратури Львівської області не надано повної і вичерпної інформації на викладені у зверненні питання. Вважає, що такі дії відповідача порушують його права, передбачені ст.40 Конституції України та ст.ст.1, 4, 5, 10, 13, 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2011р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2013р. апеляційну скаргу ФГ "Бурка В.В." залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2011р. - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 07.09.2016р. касаційну скаргу ФГ "Бурка В.В." задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2013р. - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції зазначив, що висновки судів з приводу того, що запит позивачем направлено в порядку Закону України "Про звернення громадян" не відповідають фактичним обставинам справи, судами не з'ясовано чи правомірно відповідачем під час розгляду інформаційного запиту позивача застосовано Закону України "Про звернення громадян", чи відповідає такий запит вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації" та чи дотримано відповідачем його вимоги про надані відповіді позивачу.

Відтак, за результатами розгляду справи, Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив, оскільки прийшов до висновку про те, що відповідачем при наданні запитуваної позивачем інформації застосовано положення неналежного нормативно-правового акта.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Прокуратура Львівської області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом при винесенні рішення не взято до уваги той факт, що запит позивача було повернуто прокуратурою заявнику. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині зобов'язання прокуратури Львівської області надати фермерському господарству відповідь на запит від 19.05.2011р. №207 та постановити нове, яким в задоволені позову в цій частині відмовити.

Також фермерським господарством "Бурка В.В." подано суду заперечення в яких позивач не погоджується із доводами апеляційної скарги та просить апеляційний суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 06.02.2017р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Шимін Н.М., якою в усних поясненнях, наданих суду, висловлено правову позицію на підтримку вимог апеляційної скарги.

Представник позивача у засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Фермерським господарством "Бурка В.В." направлено Прокурору Львівської області запит №207 від 19.05.2011p., підписаний представником Буркою Валерієм Володимировичем, в якому господарство просить надати інформацію по факту притягнення до відповідальності посадових осіб винних в порушенні норм ст.40 Конституції України та ст.97 Кримінально-процесуального Кодексу України при розгляді заяви про вчинений злочин за вих.№26 від 10.01.2011p. (а.с.9)

За результатами опрацювання вказаного запиту відповідачем направлено лист №05/2/3-1882-09 від 08.06.2011p., яким позивачу надано роз'яснення, що запит не може бути розглянутий по суті, оскільки позивачем при поданні запиту допущено порушення вимог ст.5 Закону України "Про звернення громадян", а саме: не долучено належним чином оформлених повноважень на представництво інтересів заявника особою, яка підписала такий запит (а.с.8).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із вимогамист.19 Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Керуючись вимогами ст.22 Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до положень ст.23 Закону, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводів апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними та жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з висновками суду першої інстанції в частині протиправності дії прокуратури щодо розгляду запиту, апелянт погоджується.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача надати відповідь на запит позивача від 19.05.2011р. №207 відповідає вищезазначеним принципам та гарантує дотримання і захист прав позивача від подальших порушень з боку відповідача. Відсутність самого запиту у відповідача не є підставою для скасування рішення суду в цій частині чи невиконання такого рішення. Питання виконання такого рішення вирішуватиметься на стадії виконання із врахуванням зацікавленості позивача у якнайшвидшому виконанні такого та з врахуванням вчинення перешкоди з боку позивача щодо виконання рішення суду.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та зобов'язання надати відповідь на поданий позивачем запит.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2016р. по справі № 2а-7058/11/1370 за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Прокуратури Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,- залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2016р. по справі № 2а-7058/11/1370,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2017р.