Справа № 826/16838/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2017 року м. Київ К/800/1201/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Олендер І.Я., розглянувши матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною та скасування податкової консультації від 13 жовтня 2016 року №22278/6/99-99-15/02-02-15, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року касаційна скарга Державної фіскальної служби України через її невідповідність вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Зазначена ухвала від 12 січня 2017 року була отримана скаржником 16 січня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 438.

Скаржник 31 січня 2017 року подав клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Положеннями частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами частини 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Інформуючи про свій фінансовий стан, скаржник зазначає, що на час подання касаційної скарги кошторисні призначення для оплати судового збору відсутні.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення такої сплати.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція щодо обов'язку контролюючого органу сплачувати судовий збір на умовах, визначених Законом України «Про судовий збір» в чинній редакції, висловлена Верховним Судом України (ухвала від 24 грудня 2015 року у справі № 477/2598/14-а, ухвала від 9 листопада 2015 року у справі № 810/2302/15).

Таким чином, суддя-доповідач вважає що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Касаційна скарга Державної фіскальної служби України підлягає залишенню без руху повторно внаслідок наявності перешкод для відкриття касаційного провадження.

З наданих документів вбачається, що скаржником в порушення вимог статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України не виконано всіх зазначених вимог в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року, а саме:

- не надано документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або копію документа, який надає право на пільги щодо його сплати.

Відповідно до частини 3 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 213 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовуються правила статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому касаційну скаргу слід залишити без руху повторно для усунення скаржником зазначених недоліків.

Керуючись статтями 108, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги - відмовити.

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною та скасування податкової консультації від 13 жовтня 2016 року №22278/6/99-99-15/02-02-15, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху повторно.

Повідомити скаржника, що на виконання цієї ухвали йому надається строк до 27 лютого 2017 року.

У разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків касаційної скарги вона буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України І.Я. Олендер