Справа № 826/12290/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства «Пілснер Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року дочірнє підприємство «Пілснер Україна» (далі - Позивач, ДП «Пілснер Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Печерському районі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2016 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2016 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки положення ПК України не містять обмежень щодо проведення коригувань податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника, підстави для застосування до спірних правовідносин 365-денного строку з дати складання податкової накладної відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неповному дослідженні судом всіх фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, що спричинило прийняття неправильного рішення, оскільки Позивачем не було надано копії податкових накладних за грудень 2014 року та січень 2015 року, на підставі яких було сформовано податковий кредит.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у відкритому судовому засіданні без фіксації технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у лютому 2016 року працівниками ДПІ у Печерському районі було проведено камеральну електронну перевірку даних ДП «Пілснер Україна», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 року. У ході перевірки встановлено, що Позивачем було включено до податкового кредиту (р. 10.1.1) декларації за січень 2015 року та додатку до 5 податкових накладних, дата виписування яких інша, ніж січень 2015 року, що свідчить про порушення п. 198.2 ст. 198 ПК України та призвело до завищення сум податкового кредиту за грудень 2014 року та січень 2015 року на 34 032,69 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 18 гр. В), та завищення залишку суми від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24 грн. В) на 0,00 грн. Результати перевірки зафіксовані в акті від 04.02.2016 року №10/26-55-11-02/32155487 (т. 1 а.с. 9-12). На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 10.03.2016 року № (т. 1 а.с. 18), яким Позивачем зменшено розмір залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 34 033,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року - на 29 303,34 грн. та січень 2015 року - на 4 729,35 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаний акт індивідуальної дії рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 18.05.2016 року №10990/10/26-15-10-01 (т. 1 а.с. 20-22) та рішенням ДФС України від 20.07.2016 року №15592/6/99-99-11-01-02-25 (т. 1 а.с. 23-25) залишено без змін.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції встановив таке.

Між ДП «Дрінкс Україна» (Комітент) та ДП «Пілснер Україна» (Комісіонер) укладено договір комісії №3 від 05.01.2011 року (т. 1 а.с. 26-29) та додаткову угоду до нього від 08.01.2011 року №б/н (т. 1 а.с. 30).

Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що у випадку, якщо Комісіонер забезпечить належний продаж виробів на більш вигідних для Комітента умовах, ніж це узгоджено сторонами в цьому договорів, уся додатково одержана вигода належить Комітентові. При цьому мають бути виписані коригуючи накладні згідно чинного законодавства.

На виконання договірних зобов'язань ДП «Дрінкс Україна» було виписано ДП «Пілснер Україна» податкові накладні від 14.11.2012 року № 43 на суму 124 329,60 грн., у тому числі ПДВ - 20 721,60 грн. (т. 1 а.с. 36), №46 на суму 156 921,60 грн., у тому числі ПДВ - 26 153,60 грн. (т. 1 а.с. 38), від 26.11.2012 року №67 на суму 105 600,00 грн., у тому числі ПДВ - 17 600,00 грн.(т. 1 а.с. 40).

31.12.2014 року Комітентом було прийнято звіт Комісіонера за грудень 2014 року №59 про виконання договору комісії №3 від 05.01.2011 року (т. 1 а.с. 47-48), зі змісту якого вбачається, що ДП «Дрінкс Україна» було реалізовано товар ДП «Пілснер Україна» за ціною, вищою ніж була узгоджена між сторонами. Крім того, Комісіонером було надано Позивачу: розрахунок №24 від 31.12.2014 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 14.12.2012 року №43 за договором від 05.01.2011 року №3 на суму ПДВ 3 051,21 грн. (т. 1 а.с. 49); розрахунок №23 від 31.12.2014 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 14.11.2012 року №46 за договором від 05.01.2011 року №3 на суму 2 805,57 грн. (т. 1 а.с. 50); розрахунок №26 від 31.12.2014 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 26.11.2012 року №67 за договором від 05.01.2011 року №3 на суму 5 720,00 грн. (т. 1 а.с. 51).

Крім того, між ПП «Юнітрейд» (Комітент) та ДП «Пілснер Україна» (Комісіонер) укладено договір комісії №20/08-12к від 20.08.2012 року (т. 1 а.с. 31-34).

Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що у випадку, якщо Комісіонер забезпечить належний продаж виробів на більш вигідних для Комітента умовах, ніж це узгоджено сторонами в цьому договорів, уся додатково одержана вигода належить Комітентові. При цьому мають бути виписані коригуючи накладні згідно чинного законодавства.

На виконання договірних зобов'язань ПП «Юнітрейд» було виписано ДП «Пілснер Україна» податкові накладні від 12.03.2013 року № 22 на суму 314 928,60 грн., у тому числі ПДВ - 52 488,00 грн. (т. 1 а.с. 42), від 29.06.2013 року №119 на суму 221 317,32 грн., у тому числі ПДВ - 36 886,22 грн.(т. 1 а.с. 44), від 05.09.2013 року №196 на суму 173 376,00 грн., у тому числі ПДВ - 28 896,00 грн. (т. 1 а.с. 46).

31.12.2014 року Комітентом було прийнято звіт Комісіонера за грудень 2014 року №58 про виконання договору комісії №20/08-12к від 20.08.2012 року (т. 1 а.с. 52-55), зі змісту якого вбачається, що ПП «Юнітрейд» було реалізовано товар ДП «Пілснер Україна» за ціною, вищою ніж була узгоджена між сторонами. Крім того, Комісіонером було надано Позивачу: розрахунок №2 від 31.12.2014 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 12.03.2013 року №22 за договором від 20.08.2012 року №20/08-12к на суму ПДВ 8 799,35 грн. (т. 1 а.с. 56); розрахунок №13 від 31.12.2014 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 29.06.2013 року №119 за договором від 20.08.2012 року №20/08-12к на суму 8 927,21 грн. (т. 1 а.с. 58-59).

Також, 31.01.2015 року Комітентом було прийнято звіт Комісіонера за січень 2015 року №4 про виконання договору комісії №20/08-12к від 20.08.2012 року (т. 1 а.с. 61-63), зі змісту якого вбачається, що ПП «Юнітрейд» було реалізовано товар ДП «Пілснер Україна» за ціною, вищою ніж була узгоджена між сторонами. Крім того, Комісіонером було надано Позивачу: розрахунок №5 від 31.01.2015 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 05.09.2013 року №196 за договором від 20.08.2012 року №20/08-12к на суму ПДВ 4 729,35 грн. (т. 1 а.с. 64).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 187, 189, 192, 198 ПК України, ст. ст. 1011, 1014, 1022 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки положеннями ст. 192 ПК України не передбачено обмежень у строках проведення коригувань податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника, застосування ДПІ у Печерському районі передбачених ст. 198 ПК України строків включення до податкового кредиту сум ПДВ підставі податкових накладених є необґрунтованим.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 189.4 ст. 189 ПК України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Згідно ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Схоже правове регулювання визначення бази оподаткування податком на додану вартість визначено у ст. 188 ПК України в редакції від 01.01.2015 року.

Приписи п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначають, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товару/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Як було встановлено раніше, ДП «Дрінкс Україна» були виписані ДП «Пілснер Україна» податкові накладні від 14.11.2012 року № 43 на суму 124 329,60 грн., у тому числі ПДВ - 20 721,60 грн. (т. 1 а.с. 36), №46 на суму 156 921,60 грн., у тому числі ПДВ - 26 153,60 грн. (т. 1 а.с. 38), від 26.11.2012 року №67 на суму 105 600,00 грн., у тому числі ПДВ - 17 600,00 грн.(т. 1 а.с. 40). Крім того, ПП «Юнітрейд» були виписані ДП «Пілснер Україна» податкові накладні від 12.03.2013 року № 22 на суму 314 928,60 грн., у тому числі ПДВ - 52 488,00 грн. (т. 1 а.с. 42), від 29.06.2013 року №119 на суму 221 317,32 грн., у тому числі ПДВ - 36 886,22 грн.(т. 1 а.с. 44), від 05.09.2013 року №196 на суму 173 376,00 грн., у тому числі ПДВ - 28 896,00 грн. (т. 1 а.с. 46).

Відповідно до п. 8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

З урахуванням наведеного, вказані податкові накладні були включені до Єдиного реєстру податкових накладних, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями №1 (т. 1 а.с. 35, 37, 39, 41, 43, 45). Наведеним, поряд з іншим, спростовується твердження ДПІ у Печерському районі про те, що податкові накладні, виписані Позивачу ДП «Дрінкс Україна» та ПП «Юнітрейд» у листопаді 2012 року та березні, червні і вересні 2013 року, в Єдиному реєстрі податкових накладних не реєструвались.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно ст. 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 1022 Цивільного кодексу передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Зі змісту наведених положень ЦК України вбачається, що остаточне формування ціни договору комісії може відбуватися з моменту складання комісіонером звіту і передачі його комітенту.

Як було встановлено раніше, 31.12.2014 року Комітентом було прийнято звіт Комісіонера за грудень 2014 року №59 про виконання договору комісії №3 від 05.01.2011 року, звіт Комісіонера за грудень 2014 року №58 про виконання договору комісії №20/08-12к від 20.08.2012 року та звіт Комісіонера за січень 2015 року №4 про виконання договору комісії №20/08-12к від 20.08.2012 року, зі змісту яких випливало, що ДП «Дрінкс Україна» та ПП «Юнітрейд» було реалізовано товар ДП «Пілснер Україна» за ціною, вищою ніж була узгоджена між сторонами.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Станом на 01.01.2015 року пункт 192.1 статті 192 Податкового кодексу України було викладено в іншій редакції - якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Приписи пп. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України визначають, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Тобто, підставою для проведення перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту є розрахунок коригування до податкової накладної, складений в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. З огляду на викладене, посилання Апелянта на ненадання Позивачем податкових накладних за грудень 2014 року та січень 2015 року, на підставі яких ДП «Пілснер Україна» було проведено коригування, є безпідставним, оскільки приписами ст. 192 ПК України їх складання не передбачено.

Згідно п. 192.3 ст. 192 ПК України результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положеннями ст. 192 ПК України не передбачено обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника, а відтак застосування контролюючим органом у розглядуваному випадку положень п. 198.6 ст. 198 ПК України, якою закріплено право платника податків на включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної, є помилковим.

Аналогічний висновок щодо необхідності застосування приписів ст. 192 ПК України до спірних правовідносин як спеціальної норми викладений в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 року у справі № К/800/49258/14, від 18.02.2016 року у справі № К/800/11558/13, від 09.03.2016 року у справі № К/800/37312/15.

Крім того, в ухвалі від 13.06.2016 року у справі №К/800/22677/14 Вищий адміністративний суд України зазначив, що норми податкового законодавства не обмежують позивача провести відповідне коригування сум податкових зобов'язань за результатами податкового періоду та надіслання отримувачу розрахунку коригування податку, а також відображення у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному контролюючим органом, результатів перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту.

З огляду на викладене, зважаючи на встановлене судом першої інстанції належне відображення Позивачем коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за звітні податкові періоди у деклараціях з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 20.01.2015 року № (т. 1 а.с. 130-287) та січень 2015 року від 19.02.2015 року № (т. 1 а.с. 88-129), колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід також узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства «Пілснер Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.