Справа № 820/5196/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 р. Справа № 820/5196/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р. по справі № 820/5196/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторіал"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Факторіал", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив: скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № та № від 05.09.16 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р. по справі № 820/5196/16 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального і процесуального права, а також неповноту дослідження обставин у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 02.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ТОВ "Факторіал" взято на податковий облік в органах ДПІ з 07.02.1995 року, перебуває на обліку в Індустріальній ОДПІ м. Харкова.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Факторіал» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від 08.08.2016 року № 437/20-40-14-02-07/23002272 (а.с. 89-149, т.2).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено висновок про порушення позивачем:

-п.п. 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, п. 4-7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджених наказом МФУ від 31.12.1999 року № 218 (у редакції з 01.01.2015 року), у зв'язку з чим занижено податок на прибуток на 292065 грн, у тому числі: за 2014 рік-123977 грн, 2015 рік-168088 грн.;

- пункту 2.8 глави 2 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 в частині перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на кінець дня на 5143, 58 грн.;

-пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 в частині не оприбуткування готівки в касу підприємства у розмірі 171729,32 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області 05.09.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств " у розмірі 354053 грн. 50 коп, в тому числі: за податковими зобов'язанняит - 292065 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 61988,50 грн (а.с. 6, т.1) та податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки за порушення пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 пункту 2.8 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004. в розмірі 868933,76 (5143,58*2+171729,2*5=868933) грн. (а.с. 7, т.1).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, слугувало відображене в акті судження про те, що позивач безпідставно відобразив у складі витрат по рядку 05.1 Декларації „Витрати операційної діяльності: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" вартість платних послуг, наданих йому ТОВ "Jurgen" з посиланням на те, що надані позивачем на перевірку акти виконаних робіт не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку в силу дефектності (відступі документи, які підтверджують факт передачі виконавцеві матеріалів на переробку (на порізку) та отримання від виконавця з переробки даного продукції та відходів (накладні, акти прийому-передачі), не надано завдання замовника, документів щодо передачі завдання замовника виконавцю, за якими можливо ідентифікувати який матеріал переданий на переробку та його розміри, як саме та у який спосіб здійснити порізку, та за якими можливо підтвердити факт руху ТМЦ в переробку та з переробки, який і є передумовою настання факту надання послуг з порізки, а також в актах виконаних робіт мають місце відсутність ПІБ та посада особи відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення як зі сторони Виконавця та Замовника, як обов'язкового реквізиту первинного документу), і як наслідок не є такими, що надають право ТОВ "ФАКТОРІАЛ" на формування витрат".

Окрім того, у акті перевірки контролюючим органом відображено висновок про те, що згідно видаткового ордеру № 620 від 04.11.2014 року на отримання готівки в сумі 8485,40 грнє. Відсутній підпис одержувача коштів ОСОБА_1, у зв'язку з чим встановлено перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі; під час оформлення прибуткових касових ордерів від 16.06.2014 №249, від 16.06.2014 №248, від 17.06.2014 №251, від 17.06.2014 №263, від 18.06.2014 №251, від 26.11.2014 №595, від 27.11.2014 №596, від 28.11.2014 №597, від 28.11.2014 №599, від 04.02.2015 №34, від 05.02.2015 №35, від 16.01.2015 №11 всього на загальну суму 171729,32 грн. у відповідній графі друкованого бланку зазначено ПІБ головного бухгалтера ТОВ "ФАКТОРІАЛ" ОСОБА_2, в той час, коли вона перебувала у відрядженні.

На вказані доводи відповідач посилався як у акті перевірки, так і в запереченнях на адміністративний позов, поданих до суду першої інстанції, а також і у доводах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Так судом встановлено, що 02 січня 2014 року між ТОВ «Факторіал» (Замовник) і ТОВ "Jurgen" (Виконавець) укладено договір про надання послуг (а.с. 178-180, т. 19).

За умовами п. 1 вказаного договору виконавець зобов'язується за завданням Замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату наступні послуги: з підготовки трафаретного друку, порізка алюмінієвого профілю, термічна обробка пластику, обробка композитних плит, обробка поверхонь, поклейка плівки, фрезерна порізка, гравіювання, лазерна порізка, фігурна порізка пластика та інше, а Замовник зобов'язується оплачувати надані послуги. Детальна інформація щодо послуг визначається у завданні Замовника, яке надається ним Виконавцеві.

Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється актом здачі-приймання робіт (надання послуг). До акту додається повна роз шифровка послуг із зазначенням найменування, кількості та ціни (п. 3.1 Договору).

У бухгалтерському обліку господарські операції за даним договором відображені позивачем наступними проводками: Дт903 Кт 631-665353 грн.; Дт644 Кт 631 - 133070,60 грн. (послуги з криволінійної порізки).

У податковому обліку суму без ПДВ у розмірі 665353 грн. відображено у складі витрат по рядку 05.1 Декларацій «Витрати операційної діяльності: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)».

Відповідно, підприємством за рахунок вказаних витрат, зменшено податок на прибуток

Контролюючим органом донараховано податок на прибуток за результатами проведеної перевірки, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують факт отримання вказаних послуг.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 статті 8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків (як обов'язкова ознака господарської операції) кореспондується з нормами ПК України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не відносяться до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Обов'язок підтвердження господарських операцій кореспондується з визначеними пунктами 16.1.5 та 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 ПК України обов'язками подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів, а також обов'язок забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Так, за змістом пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Отже, платник податків зобов'язаний підтверджувати дані податкового обліку на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. При цьому чинне податкове законодавство не містить положень, які б надавали право платнику податків не надавати такі документи в разі якщо вже здійснювався податковий контроль щодо них.

Разом з тим, позивачем на підтвердження понесення витрат на придбання послуг за договором, а отже фактичного виконання умов договору, укладеного 02 січня 2014 року між ТОВ «Факторіал» (Замовник) і ТОВ "Jurgen" (Виконавець) надано як під час перевірки так і до суду копії актів здачі -прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 67-155, т. 16).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку копіям актів приймання наданих послуг, як доказам реальності виконання послуг, дійшов висновку про те,що їх оформлено у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Колегія суддів, не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Акт приймання-передачі послуг повинен мати всі обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції. Крім того, в актах виконаних робіт повинен бути наведений конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, в чому виражено їх результат.

З досліджених в судовому засіданні копій актів судом встановлено, що вони містять ідентичний та загальний характер інформації щодо господарських операцій, яка обмежена лише назвою отриманої послуги (без конкретизації), не містить одиниці виміру, якими керувався виконавець при визначенні вартості послуг.

Окрім того, надані ТОВ «Факторіал» акти приймання-передачі послуг № ОУ-00000040 від 31.12.2015 (т.16 с.69), № ОУ-00000037 від 30.11.2015 (т.16 а.с.67), № ОУ-00000033 від 30.10.2015 (т.16 с.77), № ОУ-00000029 від 30.09.2015 (т.16 с.82), № ОУ-00000026 від 31.08.2015 (т.16 с.87), № ОУ-00000023 від 31.07.2015 (т.16 с.90), № ОУ-00000019 від 30.06.2015 (т.16 с.95), № ОУ-00000015 від 31.05.2015 (т.16 с.102), № ОУ-00000011 від 30.04.2015 (т.16 с.105), № ОУ-0000008 від 31.03.2015 (т.16 а.с.110), № ОУ-0000006 від 28.02.2015 (т.16 с.115), № ОУ-0000003 від 30.01.2015 (т.16 с.120), № ОУ-00000027 від 30.12.2014 (т.16 а.с.127), № ОУ-00000024 від 26.11.2014 (т.16 а.с.130), № ОУ-0000006 від 30.05.2014 (т.16 а.с.155) не містять розшифровки послуг до цих актів.

Також позивачем на підтвердження правомірності формування витрат за договором надано накладні на переміщення (а.с. 26-250, т.1, а.с. 1-80, т.2, т.3-т-т.15, т. 17, т. 18, а.с. 1-66, 156-200, т. 16).

Проте, вказані накладні на переміщення не відповідають визначенню первинного документу, оскільки надані позивачем в оригіналах (не ксерокопії) з підписами особи, яка видала товарно-матеріальні цінності та особи, яка їх отримала.

При цьому, вказані накладні не засвідчені печатками підприємств.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за № 293/1318 (чинної на момент виникнення правовідносин), сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Проте, позивачем не надано до суду копій довіреностей, за якими передавались товарно-матеріальні цінності.

Також позивачем не надано документів щодо передачі завдання замовника виконавцю, а саме: завдань, ескізів, розмірів, якості та кількості матеріалів, що прямо передбачено умовами договору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2016 року, на виконання приписів ст. 11 КАС України, позивача було зобов'язано надати докази здійснення господарських операцій за договором від 02.01.2014 року із ТОВ "Juerden", в тому числі: докази узгодження вартості та якості окремих видів послуг, строків виконання робіт; докази складання та передачі виконавцю послуг (ТОВ "Juerden") завдань з детальною інформацією щодо послуг (умови п. 1.2 Договору); докази або внутрішнього переміщення товарно-матеріальних цінностей або переміщення на підприємство контрагента та інші документи.

Вказана ухвала суду вручена представнику позивача 24.01.2017 року, проте її вимоги виконані не були, заяв щодо відкладення розгляду справи та надання додаткового часу для виконання вимог ухвали суду також не надходило, позивач участь у судовому засіданні 02.02.2017 року свого представника не забезпечив.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем на підтвердження здійснення господарської операції надано лише акти здачі приймання-виконаних робіт, які не розкривають зміст господарської операції з надання контрагентом позивача послуг, містять лише загальне найменування робіт (послуг) без жодної їх деталізації.

Окрім того, такі кількісні та якісні показники не були визначені сторонами і в договорі, що дає підстави дійти висновку про невизначеність між сторонами договору порядку формування вартості послуг.

Також, позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів, що відображають результати наданих послуг, а також вплив таких результатів на формування собівартості пподукції, тобто доказів досягнення розумної економічної мети завдяки взаємовідносинам з контрагентом та їх використання у власній господарській діяльності.

Наведені факти у сукупності з викладеними в акті перевірки обставини підтверджують висновок податкового органу про невідповідність сформованих позивачем витрат.

Таким чином, оскільки формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку, тоді як реальність операцій з надання послуг позивачеві у рамках господарських правовідносин з ТОВ "Jurgen", та зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача документально не підтверджується, колегія суддів вважає висновок податкового органу про занижено податок на прибуток на 292065 грн, у тому числі: за 2014 рік-123977 грн, 2015 рік-168088 грн.

Щодо правомірності висновків контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2.8 глави 2 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 в частині перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на кінець дня на 5143, 58 грн.; пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 в частині не оприбуткування готівки в касу підприємства у розмірі 171729,32 грн. та прийняття податкового повідомлення - рішення № , колегія суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що згідно видаткового ордеру № 620 від 04.11.2014року на отримання готівки у сумі 8485,40 грн. відсутній підпис одержувача зазначених коштів ОСОБА_1, що є порушенням п.3.5 Положення №637, згідно якого для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Відповідно до п. 2.8 Положення № 637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси.

У зв'язку з тим, що згідно п.3.5 Положення №637 для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача, встановлено випадок перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства на суму 6457,16 грн., що є порушенням п.2.8 Положення №637.

При цьому, встановлений ліміт залишку готівки в касі на підприємстві складав 18500 грн., фактично залишок за даними перевірки мав місце у розмірі 23643,58, а отже сума перевищення ліміту становить 5143,58 грн.

Окрім того під час оформлення прибуткових касових ордерів від 16.06.2014 №249, від 16.06.2014 №248, від 17.06.2014 №251, від 17.06.2014 №263, від 18.06.2014 №251, від 26.11.2014 №595, від 27.11.2014 №596, від 28.11.2014 №597, від 28.11.2014 №599, від 04.02.2015 №34, від 05.02.2015 №35, від 16.01.2015 №11 всього на загальну суму 171729,32 грн. у відповідній графі прибуткових касових ордерів зазначено ПІБ головного бухгалтера ТОВ "ФАКТОРІАЛ" ОСОБА_2, в той саме час, коли вона перебувала у відрядженні.

Судом встановлено, що на підставі наказів № 7/1 від 15.06.14; № 10/1 від 25.11.14, № 4 від 15.01.15; № 5 від 03.02.15 в зазначені періоди функції головного бухгалтера виконувала її заступник ОСОБА_3, яка і ставила підписи на спірних касових ордерах.

Таким чином, оформлення готівки до каси підприємства на підставі прибуткових касових ордерів, у періоди перебування головного бухгалтера ОСОБА_2 у відрядженнях, повинна було здійснюватись за підписом ОСОБА_4

позивачем жодним документом не спростовано, що в дні оприбуткування готівки головний бухгалтер ОСОБА_2 фактично перебувала на робочому місці.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, виходив з того, що в зазначені періоди функції головного бухгалтера виконувала її заступник ОСОБА_3, яка і ставила підписи на спірних касових ордерах, а зазначення в прибуткових касових ордерах обґрунтовано тим, що підприємство використовує бланки, в яких вже міститься ПІБ головного бухгалтера.

Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене наказом НБУ від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637).

Відповідно до пункту 2.2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися (п. 2.6 Положення № 637).

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до пункту 2.9 Положення № 637 готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).

Відповідно до пункту 3.1 Положення № 637 касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

За правилами пункту 3.3 Положення № 637 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. Під час роботи з готівкою касири (особи, що виконують їх функції) керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України.

У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання (п. 3.10 Положення № 637).

Згідно з пунктом 3.11 Порядку № 637 прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, що оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Таким чином, оскільки прибуткові касові ордери повинні складатись у день прийняття готівки, дані до таких ордерів вносились за допомогою використання комп'ютера, тобто роздруковувались після внесення до них даних про підставу та суму готівки, а не вносились у бланку за допомогою вписування ручкою даних відомостей, доводи про використання заповнених бланків не відповідають фактичним обставинам у справі.

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з пунктом 7.16 Положення під час перевірки органами контролю повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдних документів: розрахункових документів, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно- транспортних і податкових накладних тощо). Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.

Пунктом 7.19 Положення передбачено, що під час перевірки органи контролю мають брати до уваги те, що за наявності в касі підприємства готівки, яка не підтверджена прибутковими касовими ордерами, вона вважається не оприбуткованою в касі та зараховується в дохід підприємства.

Враховуючи, що прибуткові касові ордери були підписані ОСОБА_5 фактично вже після повернення із відрядження, то готівка зазначена в них вважається не оприбуткованою в день її надходження до каси.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01.04.2014 року у справі № 21-54а14.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12 червня 1995 року N 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день; за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Виходячи з наведеного, контролюючим органом правомірно застосовано штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки за порушення пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 пункту 2.8 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004. в розмірі 868933,76 (5143,58*2+171729,2*5=868933) грн.

Наведене не враховано судом першої інстанції, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р. по справі № 820/5196/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторіал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 07.02.2017 р.