Справа № 509/2091/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 509/2091/16-а

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Д.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року протиправною та зобов'язання надати відповідь на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року вх..№Б-323.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог в повному у обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Як встановлено з матеріалів справи, 18.05.2016 року позивачка звернулася до відповідача з інформаційним запитом на публічну інформацію, в якому просила надати копію рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 р. № 875- VII «Про розгляд листа голови Овідіопольської РДА Одеської області Литвинюка І.П. від 23.12.2015 р. №01/01-14/3909 «Про залучення територіальної громади до вирішення питань місцевого значення».

Про дане рішення позивачці стало відомо з отриманого від Кароліно-Бугазької сільської ради листа № Б-246 від 19.04.2016 р. (а.с.6-8), оскільки 19.04.2016 року Кароліно-Бугазька сільська рада листом № Б-246 повідомила позивачку про прийняття 24.03.2016 р. рішення № 478-УІІ «Про скасування окремих рішень сільради від 18.12.2014 р. про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального будівництва, яке було прийнято на підставі рішення від 24.03.2016 р. № 875- VII «Про розгляд листа голови Овідіопольської РДА Одеської області Литвинюка І.П. від 23.12.2015 р. № 01/01-14/3909 «Про залучення територіальної громади до вирішення питань місцевого значення».

Таким чином, з листа відповідача № Б-246 від 19.04.2016 р. позивачка дізналася про рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 р. № 875-УІІ «Про розгляд листа голови Овідіопольської РДА Одеської області Литвинюка І.П. від 23.12.2015 р. №01/01- 14/3909 «Про залучення територіальної громади до вирішення питань місцевого значення» та направила відповідний запит на публічну інформацію до відповідача для отримання копії даного рішення.

Судом першої інстанції в задоволенні позову було відмовлено з огляду на те, що в даному випадку відсутній предмет спору, так як рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 р. №875- VII «Про розгляд листа голови Овідіопольської РДА Одеської області Литвинюка І.П. від 23.12.2015 р. №01/01-14/3909 «Про залучення територіальної громади до вирішення питань місцевого значення» Караліно-Бугазькою сільською радою не приймалося.

Судова колегія суду апеляційної інстанції з огляду на предмет спору та позовні вимоги,які були заявлені позивачкою не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації»( надалі по тексту Закон).

За визначенням, наведеним в статті 1 названого Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Частиною 1 п. б) статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад відноситься забезпечення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян.

Кароліно-Бугазька сільська рада є органом місцевого самоврядування, а відтак є розпорядником публічної інформації для цілей Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до п. 18 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань. Спірні правовідносини,які є предметом по справі, регулюються Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У відповідності до частин 3 та 4 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Обов'язки розпорядників інформації визначені в статті 14 Закону. Так, розпорядники інформації зобов'язані:

1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено з матеріалів справи, 18.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з інформаційним запитом на публічну інформацію, в якому просила надати копію рішення Кароліно-Бугазької сільської ради від 24.03.2016 р. № 875- VII «Про розгляд листа голови Овідіопольської РДА Одеської області Литвинюка І.П. від 23.12.2015 р. №01/01-14/3909 «Про залучення територіальної громади до вирішення питань місцевого значення» (а.с.6)

Листом Кароліно-Бугазької сільської ради від 27.05.2016 року №Б-321 повідомлено апелянта, що оскільки запитувана інформація потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, сільська рада продовжує строк розгляду запиту ОСОБА_1 (а.с.17).

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, однак з наведеного вище вбачається, що сільською радою зазначений строк було не дотримано.

Крім того, також з порушенням 20 денного строку встановленого Законом, 17.06.2016 року за №244-А/02-07 листом заявника було повідомлено, що Кароліно-Бугазькою сільською радою 24.03.2016 року рішення №875-VII не приймалось, у зв'язку з чим не має змоги надати його копію.

З урахуванням викладеного судовою колегіє встановлено, що Кароліно-Бугазькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області було не дотримано вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме не було надано відповідь на запитувану інформацію в строки передбачені Законом.

Позивачем було заявлено позовну вимогу щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року, але матеріалами справи встановлено, що відповідь на запитувану інформацію було надано, однак несвоєчасно, тому з урахуванням вимог ч.2 ст.11 КАС України суд вважає за можливе з метою захисту прав позивача визнати дії Кароліно-Бугазької сільської ради щодо несвоєчасного надання відповіді на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року вх.№Б-323 протиправними.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Кароліно-Бугазьку сільську раду надати відповідь на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року вх.№Б-323 судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки як вже зазначалось вище матеріалами справи встановлено, що 17.06.2016 року відповідачем було повідомлено позивача, що Кароліно-Бугазькою сільською радою 24.03.2016 року рішення №875-VII не приймалось, у зв'язку з чим не має змоги надати його копію.

У запиті позивачки на отримання публічної інформації від 18.05.2016 року було відсутнє питання, чому рада у листі № Б-246 від 19.04.2016 р. (а.с.6-8), за відсутності такого рішення, повідомила позивачку про прийняття радою 24.03.2016 р. рішення № 478-УІІ, тому це питання виходить за межі предмету спору по цій справі. Позивачці для отримання інформації з цього приводу необхідно звернутися до Кароліно-Бугазької сільської ради з відповідним запитом.

Щодо вимоги апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності суддю Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзія Д.М. за порушення законодавства та прийняття незаконного рішення судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Із системного аналізу даної норми права вбачається, що суд, виявивши під час розгляду конкретної справи порушення закону, має право постановити окрему ухвалу та направити її відповідному суб'єкту владних повноважень з метою припинення порушення закону шляхом вжиття останнім заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли такому порушенню.

Тобто окрема ухвала в адміністративному процесі є способом реагування суду з його ініціативи на випадки виявлення порушення законності та правопорядку суб'єктам владних повноважень, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів, при цьому суддя, який розглядає адміністративну справу не є суб'єктам владних повноважень, а законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення перевіряється під час перегляду цього рішення в апеляційному та касаційному порядках.

Відповідно до ст.198 КАС УКраїни визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, а саме за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; 2) змінити постанову суду; 3) скасувати її та прийняти нову постанову суду; 4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції у випадку порушення судом першої інстанції норм матеріального або процессуального права , має право вчинити дії, передбачені ст.198 КАС України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що правові підстави для винесення окремої ухвали стосовно судді Гандзій Д.М. відсутні, а доводи, на які посилається апелянт є частково обгрунтованими, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо несвоєчасного надання відповіді на запит на публічну інформацію від 18.05.2016 року вх.№Б-323 протиправними.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик