Справа № 133/2823/16-а
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2823/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кучер Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Козятинського об'єднаного УПФ України Вінницької області у проведенні йому перерахунку пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент призначення пенсії та відповідно до його заяви від 24.10.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває на обліку в Козятинському об'єднаному УПФ України Вінницької області як пенсіонер, де йому призначено пенсію за віком за нормами ЗУ «Про державну службу» ст. 37 в розмірі 86% заробітної плати. На момент виходу на пенсію він займав посаду міського голови м. Козятин Вінницької області, яка і була останнім його місцем роботи.

Статтею 37-1 Закону України «Про Державну службу» (Закон № 3723-XII) у редакції, яка була чинною станом на час призначення йому пенсії, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» встановлені нові розміри посадових окладів посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до довідки Козятинської міської ради, посадовий оклад міського голови становить 3577,00 грн., надбавка за ранг - 140,00 грн., надбавка за вислугу років - 1115,10 грн.; надбавка за високі досягнення в праці - 2416,05 грн.

Таким чином, заробітна плата працюючої посадової особи відповідної посади та рангу (з якої він виходив на пенсію) становить 7248,15 грн.

Враховуючи вищевикладене, 24.10.2016 р. він звернувся до відповідача з заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» з розрахунку 86% від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії, а саме: міського голови м. Козятин Вінницької області.

Проте, відповідач відмовив йому у проведенні такого перерахунку пенсії, де вказав про відсутність підстав для його проведення, так як ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213 з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723 і з набранням чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ скасовано статтю 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723, яка визначала порядок пенсійного забезпечення державних службовців. При цьому, відповідач посилається на вилучення з постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії» пункту 4 щодо порядку обчислення заробітної плати для проведення перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

З таким рішенням він не погоджується, оскільки така відмова є незаконною, безпідставною, а причини прийняття такого рішення є надуманими.

Посилання відповідача на те, що набранням чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ скасовано статтю 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723, яка визначала порядок пенсійного забезпечення державних службовців, у зв'язку з чим з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються є безпідставним.

Аналіз наведеної норми дає підставу для висновку, що вона поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі).

Крім цього, вказане положення не містить посилання на конкретні норми законів чи підзаконних актів щодо пенсійного забезпечення осіб яким скасовуються. Підстав вважати, що скасовуються всі норми, як ті, що стосуються призначення, так і ті, що стосуються перерахунку пенсій - немає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Кучер Г.М. позов не визнала та пояснила, що з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723. У зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ скасовано, зокрема, статтю 37 ЗУ № 3723.

Крім того, постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723.

Враховуючи те, що Закон № 889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом № 3723, постановою № 1013 скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу немає підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Козятинському об'єднаному УПФ України Вінницької області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 37 ЗУ від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 86% від суми його заробітної плати за останнім місцем роботи перед призначенням пенсії.

24.10.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Листом № 33/Г-8 від 26.10.2016 р. відповідач в цьому йому відмовив з тих підстав, що з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначається відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відмова УПФУ є предметом даного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, статтею 37-1 Закону України «Про Державну службу» (Закон № 3723-XII) у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивача, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 « Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу, було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-ІУ «Про внесення "змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, Законом України від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" і викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (24 жовтня 2016 року) внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України "Про державну службу", що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу".

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки, чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 р., а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Суд зазначає, що право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час таке скасовано Законом України від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 (у002р710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2016 р. №889-УІІІ, в статті 90 якого визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини другої статті 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (24.10.2016 р.) внесено зміни, які не передбачають перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення пенсії, як просить позивач у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи представника відповідача щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що він і довів суду як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 71 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст.122, 158-160, 161,163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відмовити в адміністративному позові про визнання відмову Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною та зобов'язанні здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ "Про державну службу " від 16.12.1993 року № 3723-ХП та зі збільшенням стажу перебування на посаді міського голови.

На постанову суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення, а в разі винесення вступної та резолютивної частини постанови- в той же час з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде виготовлений 10 лютого 2017 року.

Суддя: (підпис ) В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

Дата документу 07.02.2017