Справа № 2а-2388/10/1170
Суддя: Т.І. Ясенова
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

03 листопада 2010 року Справа № 2а-2388/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі судді Ясенової Т.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Світловодського міжрайпрокурора в інтересах держави в особі Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів (свідоцтво про державну реєстрацію), свідоцтва платника податку на додану вартість, а також первинних бухгалтерських та податкових документів, -

ВСТАНОВИВ:

Світловодський міжрайпрокурор в інтересах держави в особі Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції (далі за текстом Світловодськ ОДПІ) звернувся до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить, визнати недійсними установчих документів (свідоцтво про державну реєстрацію), свідоцтво платника податку на додану вартість, первинних бухгалтерських та податкових документів (товарні, податкові накладні) з моменту реєстрації відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що установчі документи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є недійсними, оскільки, відповідача зареєстровано з порушенням порядку державної реєстрації встановленого законодавством, а власник та керівник (підприємець) не здійснював безпосередньої самостійної діяльності направленої на отримання прибутку, то дану діяльність неможливо вважати підприємницькою.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1, є приватним підприємцем лише формально, і фактично фінансово-господарську діяльність не здійснював, документів фінансового характеру не підписував та звітності до податкових органів не подавав, будь-яких ризиків пов'язаних з господарською діяльності не ніс, доходів не отримував, дійсної волі до зайняття підприємницької діяльності не виявляв.

Зазначено, що дані дії відповідача порушують норми чинного законодавства України і надають можливість іншим незареєстрованим особам займатися фіктивним підприємництвом та одержувати не контрольовані доходи.

Представники позивача в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.43,45,49)

Судом на адресу відповідача зазначену в Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №300866 та в довідкі відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб від 06.10.2010р. №8/4466 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, направлялась судова повістка, проте була повернута на адресу суду поштовим відділенням з довідками пошти „про неможливість вручення.(а.с.31)

Відповідно до ч.11 ст.35, ч.4 ст.33 КАС України, відповідач вважається повідомлений належним чином.

На підставі ухвали від 03.11.2010р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши доводи позивача, письмові докази у справі вважає, що провадження у справі про визнання недійсними установчих документів (свідоцтво про державну реєстрацію), свідоцтво платника податку на додану вартість, первинних бухгалтерських та податкових документів (товарні, податкові накладні), з моменту реєстрації підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням субєктів владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Статтею 104 цього Кодексу передбачено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Субєкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Випадки, коли податковий орган вправі звернутися до суду з адміністративним позовом, встановлені, зокрема статями 10, 11 і 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні.

Так, згідно з п. 17 ст. 11 вказаного Закону органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Це повноваження з врахуванням норм Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, який є спеціальним законом з питань державної реєстрації, припинення субєктів підприємницької діяльності, слід розуміти як повноваження на звернення до адміністративного суду з позовом про припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

В інших, не передбачених законом випадках, підстави для розгляду та вирішення справи з приводу реалізації податковим органом компетенції, ініційованому цим органом, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 38 зазначеної вище норми Закону встановлено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Обставини, які згідно вказаної норми є підставами для припинення юридичної особи, підлягають встановленню в судовому процесі як підстава для прийняття відповідного судового рішення та не є предметом самостійних позовних вимог.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що саме вирішення питання щодо правомірності запису про проведення державної реєстрації згідно Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є визначальним для припинення юридичної особи, а установчі документи без їх державної реєстрації не мають юридичного значення та не тягнуть ніяких юридичних наслідків щодо створення та припинення юридичної особи.

При цьому, ні Законом України „Про Державну податкову службу в Україні, ні іншими нормативними актами не передбачено право органів державної податкової служби звертатися до суду з позовами про визнання недійсними установчих документів (свідоцтво про державну реєстрацію), свідоцтво платника податку на додану вартість, первинних бухгалтерських та податкових документів (товарні, податкові накладні).

Так, відповідно до п. 9.8 ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість від 03 квітня 1997 року N 168/97-ВР (далі за текстом Закон N 168/97-ВР) реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо:

- платник податку, який до місяця, в якому подається заява про анулювання реєстрації, є зареєстрованим згідно з положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону більше двадцяти чотирьох календарних місяців, включаючи місяць реєстрації, та має за останні дванадцять поточних календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій, менші за визначені зазначеним підпунктом;

- ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання);

- особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин;

- зареєстрована як платник податку особа обирає відповідно до цього Закону спеціальний режим оподаткування за ставками, іншими, ніж зазначені у статті 6 та статті 81 цього Закону;

- особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Згідно абз.7 п. 9.8 ст. 9 Закону N 168/97-ВР анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпункті „а цього пункту, здійснюється за заявою платника податку.

Анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах „б „ґ даного пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

При цьому, рішення про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість як за ініціативою платника податків, так і за ініціативою податкового органу, приймається податковим органом. Форма зазначеного рішення встановлена додатком 5 до Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 березня 2000 року N 79.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги податкових органів про анулювання свідоцтва реєстрації платника податку на додану вартість судовому розгляду не підлягають, оскільки суд не може підміняти собою компетентні державні органи, уповноважені на прийняття відповідного рішення. Такими є органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Світловодського міжрайпрокурора в інтересах держави в особі Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів (свідоцтво про державну реєстрацію), свідоцтво платника податку на додану вартість, первинних бухгалтерських та податкових документів (товарні, податкові накладні) з моменту реєстрації.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам по справі.

Суддя Т.І. Ясенова