Справа № 2а-6076/10/2570
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6076/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії:

головуючої судді Падій В.В.,

суддів: Дякова В.І., Cоломко І.І.,

при секретарі Сапоненко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, господарського суду Чернігівської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

02.12.2010 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1С.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, господарського суду Чернігівської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, господарського суду Чернігівської області щодо незабезпечення ОСОБА_1 благоустроєним житлом у м. Чернігові протиправною, зобов'язання Міністерства фінансів України передбачити в проекті Державного бюджету України кошти на придбання благоустроєного житла в м. Чернігові для судді господарського суду Чернігівської області Сидоренка Андрія Сергійовича, зобовязання Державного казначейства України перерахувати вказані кошти Державній судовій адміністрації України і стягнення з рахунку Державної судової адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» 457600,00 грн. (вартість двокімнатної квартири) для придбання судді господарського суду Чернігівської області Сидоренку Андрію Сергійовичу благоустроєного житла в м. Чернігові та стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_2 Президента України від 25.12.2004 року № 1540/2004 призначений строком на пять років на посаду судді господарського суду Чернігівської області, а Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 року № 2512-VI обраний на цю посаду безстроково. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24.01.2005 року № 3, позивач, разом із своєю сім'єю в складі трьох осіб взятий на квартирний облік за місцем проживання, як особа, яка користується правом позачергового отримання житла. Згідно ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло,

визначається Кабінетом Міністрів України.

Головним розпорядником коштів за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» є Державна судова адміністрація України відповідно до Бюджетного кодексу України, підготовку проекту Державного бюджету України на відповідний рік здійснює Міністерство фінансів України. На момент звернення до суду відповідачами не здійснено надання позивачу благоустроєного житла, відповідно до законодавства. Позивач вимушений звернутись до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльності відповідачів, що призвела до порушення його прав як громадянина в сфері публічно-правових відносин, а також перешкоджає в реалізації права на житло, передбаченого Конституцією України, Житловим кодексом та Законом України «Про статус суддів».

Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглянути справу без його участі.

Представник Державної судової адміністрації України в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що до компетенції Державної судової адміністрації України не входить вирішення питань щодо забезпечення суддів житлом, оскільки у відповідності до Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року № 707 вказане питання підлягає розгляду відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцезнаходженням суду.

Представник господарського суду Чернігівської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву у відповідності до якої повідомив, що придбати житло судді Сидоренку Андрію Сергійовичу за рахунок коштів Державного бюджету України протягом 2007-2009 та 10 місяців 2010 року не було можливо, оскільки фінансування на зазначені цілі в кошторисах видатків утримання суду відповідних років, не передбачалось та розгляд справи просив здійснювати без його участі представника господарського суду Чернігівської області.

Представник Міністерства фінансів України в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав письмові заперечення, відповідно до яких просив розгляд справи проводити без його участі та пояснив, що матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначено статтею 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно із статтею 132 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після призначення на посаду судді Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України. На сьогодні Кабінет Міністрів України не встановив ні порядок фінансування судів для придбання квартири або будинку за ринковими цінами для подальшої передачі їх у користування судді у разі незабезпечення судді благоустроєним житлом, ні порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло. Законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються бюджетні призначення головним розпорядникам коштів. Відповідно до статей 21, 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень. Згідно із Порядком обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету, затвердженим наказом Державного казначейства України від 25.05.2004 № 89, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.2004 за № 716/9315, виділення коштів з державного бюджету, здійснюється шляхом перерахування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами. З 1 січня 2003 року до 1 січня 2011 року головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду. Також, зазначив, що відповідачем у відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений строк звернення до суду, а тому вказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Представник Державного казначейства України в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити та зазначила, що Державне казначейство України, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями відповідно до повноважень, наданих Бюджетним кодексом України, Законом України «Про Державний бюджет України» та Положенням про Державне казначейство України. Державне казначейство України не є головним розпорядником бюджетних коштів та не здійснює заходів щодо забезпечення суддів житлом, передбачених Законом України «Про статус суддів», та не має права розпоряджатися бюджетними коштами, які належать Державній судовій адміністрації України. Крім того, вважає, що визначена у позовній заяві вартість двокімнатної квартири саме в розмірі 457600,00 грн. є не достатньо обєктивною та завищеною порівняно з цінами, які існують на сьогоднішній день на житловому ринку в м. Чернігові.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працює суддею Господарського суду Чернігівської області з 10.01.2005 року, що підтверджується довідкою Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2010 року №05-34/22 (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24.01.2005 року №3 (а.с. 8), позивач, з сім'єю у складі трьох осіб, взятий на квартирний облік за місцем проживання, як особа, яка користується правом позачергового отримання житла, як суддя.

Позивач знаходиться на контрольному списку суддів Господарського суду Чернігівської області, які перебувають на квартирному обліку і потребують поліпшення житлових умов, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 18.11.2010 року № 05-34/23 (а.с.9).

На даний час сім'я позивача складається з трьох осіб до якої входять: позивач, дружина та донька, які проживають у гуртожитку в м. Чернігові по вул. Нафтовиків, 3, кімната 15, житловою площею 10,9 кв. м.

Згідно положень статті 44 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-XII), не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. Судді військових судів забезпечуються таким же житлом і в ті ж строки за рахунок Міністерства оборони України. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя має право на додаткову жилу площу відповідно до вимог статті 49 Житлового кодексу України від 30.06.1983 року № 5464-X (далі - Кодекс № 5464-X) та ч. 8 ст. 44 Закону № 2862-XII.

Відповідно до статті 47 Кодексу №5464-X, норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв. м. на одну особу.

Згідно статті 49 Кодексу № 5464-X, понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року № 707 (далі Порядок №707) суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду.

Згідно пунктів 3 та 4 Порядку № 707, розмір житла визначається відповідно до норм забезпечення житловою площею згідно із законодавством та з урахуванням права на додаткову житлову площу. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

Відповідно до п. 7 Порядку № 707, у разі коли місцевий орган виконавчої влади або Міноборони у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді.

Пунктом 8 Порядку № 707 передбачено, що розрахунок вартості житла проводиться територіальними управліннями Державної судової адміністрації (стосовно суддів місцевих судів) або судом виходячи з розміру житла, визначеного згідно з пунктом 3 Порядку № 707, та вартості 1 кв. метра його загальної площі, яка не може перевищувати більш як на 25 відсотків опосередковану вартість будівництва житла за даними Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства у відповідному регіоні на час його придбання. Під час визначення загальної вартості житла враховуються витрати, пов'язані з переоформленням права власності на нього та внесенням передбачених законодавством податків, зборів та інших обов'язкових платежів. Розрахунок вартості житла погоджується з Державною судовою адміністрацією.

Судом встановлені обставини, відповідно до яких позивач потребує поліпшення житлових умов та згідно статті 44 Закону № 2862-XII, має право на забезпечення житлом у відповідності до норми житлової площі в Україні визначеної статтею 47 Кодексу № 5464-X, а також на додаткову житлову площу в розмірі 10 кв. м., що передбачено статтею 49 Кодексу № 5464-X.

Враховуючи вимоги пункту 7 частини 2 статті 44 Закону № 2862-XII, а саме право позивача на забезпечення квартирою за ринковими цінами, суд приймає до уваги довідку видану товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Істейт» від 24.11.2010 року № 02/11 щодо ринкової вартості житла, відповідно до якої ринкова вартість двокімнатної квартири станом на 01.11.2010 року становить 457 600 грн. 00 коп.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника Державної судової адміністрації України, стосовно опосередкованої вартості квадратного метра спорудження житла у Чернігівській області, яке з врахуванням податку на додану вартість становить 4 729 грн. 00 коп., оскільки вказана сума не відповідає ринковим цінам існуючим у м. Чернігові, а наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 285 від 13.07.2009 року «Про прогнозні середньорічні показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України на 2010 рік» носить лише прогнозні дані та має рекомендаційний характер.

Враховуючи вимоги статей 47, 48 Кодексу №5464-X, позивач потребує житла з розміром жилої площі - 50,95 кв. м., що відповідає житловій площі двокімнатної квартири. Вказана норма є необхідною для забезпечення позивача благоустроєним житлом, відповідно до вимог ст. 44 Закону № 2862-XII. При цьому, слід виходити із ринкової вартості двокімнатної квартири, що підтверджена довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Істейт», яке здійснює будівництво та продаж житла у м. Чернігові. Тому розмір грошової суми на придбання квартири позивачу має становити 457 600 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що статтею 130 Конституції України обовязок по забезпеченню фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів покладено на державу, ст. 44 Закону №2862-XII передбачає можливість придбання квартири для судді за рахунок державного бюджету.

Відповідно до Положення про Міністерство фінансів України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року №1837, Міністерство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України та цим Положенням.

Згідно з даним Положенням Міністерство фінансів України, зокрема, забезпечує підготовку проекту Основних напрямів бюджетної політики на наступний бюджетний період; розроблення в установленому порядку проекту Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, прогнозних показників зведеного бюджету України, організацію роботи, пов'язаної із складенням та виконанням Державного бюджету України, координацію діяльності учасників бюджетного процесу.

Відповідно до положень ст. 32 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року № 2542-III проект закону про Державний бюджет України розробляє Кабінет Міністрів України. Міністр фінансів України відповідає за складання проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, які використовуються для бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України. Головні розпорядники бюджетних коштів, згідно ст. 35 Бюджетного кодексу України організовують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України. Міністерство фінансів України, відповідно до покладених на нього завдань і повноважень, на будь-якому етапі складання і розгляду проекту Державного бюджету України, проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу Міністр фінансів України приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України перед поданням його на розгляд Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 3 Положення про Державне казначейство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. №1232 основним завданням Казначейства є, зокрема забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, що передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів.

Оскільки незабезпечення позивача житлом пов'язано із бездіяльністю Міністерства фінансів України, яким при формуванні проектів Державних бюджетів на відповідні роки починаючи з 2005 року, з часу набуття позивачем права бути забезпеченим житлом, не забезпечено належного фінансування та, відповідно, позбавлено можливості виконання позивачем покладених державою зобов'язань щодо забезпечення житлом суддів, суд визнає таку бездіяльність протиправною.

Згідно п.9-11 ч.1 ст. 126 Закону України «Про судоустрій України) (чинного на момент виникнення даних правовідносин) Державна судова адміністрація виконувала функції головного розпорядника бюджетних коштів у випадках, передбачених цим законом, здійснювала матеріальне і соціальне забезпечення суддів, вживала заходів щодо забезпечення їх благоустроєним житлом.

Згідно пункту 25 Положення про Державну судову адміністрацію, затвердженого рішенням Ради суддів України 22.10.2010 року №12 Державна судова адміністрація України, відповідно до покладених на неї повноважень, зокрема, забезпечує у межах своїх повноважень медичне обслуговування та санаторно-курортне лікування суддів, у тому числі суддів у відставці, працівників апарату судів, уживає заходів щодо забезпечення їх благоустроєним житлом.

Оскільки, Державна судова адміністрація України не надала суду доказів вжиття заходів на протязі 2005-2010 роки щодо забезпечення судді Сидоренка А. С. благоустроєним житлом, а тому суд вважає таку бездіяльність Державної судової адміністрації України протиправною.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача Державної судової адміністрації України, що суддя забезпечується благоустроєним житлом відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду, де працює суддя, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України від 09.04.1999 року № 586 XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі Закон № 586 XIV), місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Відповідно до статті 2 Закону № 586 XIV, основними завданнями місцевих державних адміністрацій є виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; підготовку та виконання відповідних бюджетів; звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; взаємодію з органами місцевого самоврядування; реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Статтею 13 Закону № 586 XIV чітко визначені питання, що вирішуються місцевими державними адміністраціями, в межах їх компетенції, відповідно Конституції і законів України, зокрема забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; соціально-економічного розвитку відповідних територій; бюджету, фінансів та обліку; управління майном, приватизації та підприємництва; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та неповнолітніх; використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; зовнішньоекономічної діяльності; оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Статтею 11 Закону № 586 XIV передбачено, що до системи органів виконавчої влади також віднесені відповідні місцеві органи виконавчої влади сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, а саме: їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Дані місцеві органи виконавчої влади є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.

Відповідно до ст. 30 Закону № 586 XIV, яка регламентує повноваження органів місцевого самоврядування в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку, а саме пунктом «а»-2, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, віднесено до повноважень сільських, селищних та міських рад, а відповідно підпорядкованих їм органам виконавчої влади.

Частиною 4 статті 35 Закону № 586 XIV передбачено, що місцевим державним адміністраціям заборонено втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень.

З огляду на викладене судом безперечно встановлено, що питання забезпечення житлом суддів, як і інших осіб які мають право на отримання житла, не відноситься до компетенції місцевих державних адміністрації, в зв'язку з чим доводи представника відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність господарського суду Чернігівської області щодо незабезпечення позивача благоустроєним житлом в м. Чернігові задоволенню не підлягає, оскільки фінансування на зазначені цілі в кошторисах видатків утримання господарського суду Чернігівської області не передбачено діючим законодавством.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку, що відповідачами - Міністерством фінансів України та Державної судової адміністрації України, як субєктами владних повноважень не доведено правомірності своєї бездіяльності.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, господарського суду Чернігівської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення ОСОБА_1 благоустроєним житлом в м. Чернігові.

Зобов'язати Міністерство фінансів України передбачити в проекті Державного бюджету України на 2011 рік кошти в сумі 457 600 (чотириста пятдесят сім тисяч шістсот) грн. 00 коп. (вартість двокімнатної квартири) на придбання благоустроєного житла в м. Чернігові для судді господарського суду Чернігівської області Сидоренка Андрія Сергійовича.

Зобов'язати Державне казначейство України перерахувати вказані кошти Державній судовій адміністрації України.

Стягнути з рахунку Державної судової адміністрації України за бюджетною програмою "Виконання рішень судів на користь суддів" 457 600 (чотириста пятдесят сім тисяч шістсот) грн. 00 коп. (вартість двокімнатної квартири) для придбання судді господарського суду Чернігівської області Сидоренка Андрія Сергійовича благоустроєного житла в м. Чернігові.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Порядок апеляційного оскарження постанови суду, передбачений ст. 185-186 КАС України.

Головуюча суддя: Падій В.В.

Судді: Дяков В.І.

ОСОБА_4