Справа № 804/2817/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 рокусправа № 804/2817/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

за участю представників:

позивача:- ОСОБА_1 (довіреність від 16.01.2017 року)

відповідача:- не зявився

третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС - М" - ОСОБА_2 ( довіреність від 24.01.2017 року)

третьої особи: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ( довіреність від 11.07.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-торговий дім Дніпровський

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року

у справі № 804/2817/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-торговий дім Дніпровський

до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речовин прав на нерухоме майно Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Апостолівської районної державної адміністрації

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС - М", ОСОБА_3

про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агро-Торговий дім Дніпровський звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням клопотання про заміну відповідача на належного, до державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_5 (відповідач-1), Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Апостолівської районної державної адміністрації (відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю КОЛОС М, ОСОБА_3, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 04.01.2016р. №27753539 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням порушено право позивача на користування даною земельною ділянкою, прийнятої в оренду відповідно до договору оренди від 20.12.2007 року та додаткової угоди до нього.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року провадження у вказаній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач зазначає, що предметом спору є виключно дії реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Апостолівського районного управління юстиції та встановлення чи спростування факту правомірності повторної реєстрації похідного речового права права користування земельної ділянки у разі наявного та зареєстрованого тотожного права на ту саму земельну ділянку за іншим користувачем, а тому вважає, що даний спір є публічно-правовим, який поширюються на адміністративну юрисдикцію.

Представники третіх осіб проти апеляційної скарги заперечили, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованою.

Представники інших осіб, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Під час апеляційного перегляду судом встановлено, що між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Торговий дім Дніпровський було укладено договір оренди від 20.12.2007р. щодо передачі позивачу в оренду строком на 5 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1-016-0001, яка належить на праві власності ОСОБА_3;

Зазначені вище договір оренди на теперішній час є чинним, строк дії не скінчився, оскільки додатковою угодою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, тому товариство правомірно користується вказаними земельними ділянками.

Разом з тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме вбачається, що ця ж земельна ділянка є предметом договору оренди, який укладено 04.01.2016р. між ОСОБА_3, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю КОЛОС М, як орендарем.

При цьому рішенням державного реєстратора Апостолівського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 04.01.2016р. №27753539 здійснено державну реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю КОЛОС М на підставі договору оренди, укладеного між цим товариством та ОСОБА_3 04.01.2016р.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду є земельна ділянка, яка фактично одночасно перебуває у користуванні декількох користувачів, і спір у даній справі стосується не стільки правомірності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого за ТОВ «Колос М» зареєстроване право оренди на земельну ділянку, скільки фактичного користування цією земельною ділянкою, яку, на думку позивача, неправомірно використовує ТОВ «Колос М», так як у позивача таке право користування виникло першочергово і підстав для його припинення не було.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших речових прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до пункту 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Отже, вказаною нормою встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

В даному випадку спірним є правомірність дій відповідача - суб'єкта владних повноважень стосовно реєстрації права користування певної земельної ділянки - оренди при тому, що таке право оренди вказаної земельної ділянки вже зареєстровано за іншими користувачами.

Таким чином, предметом спору в даній справі є перевірка правомірності дій відповідача при здійсненні реєстраційних дій, а не спір про право, як помилково дійшов висновку суд першої інстанції, а тому спір, який виник під час прийняття такого рішення, є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Посилання суду першої інстанції на правові позиції викладених Верховним судом України в постановах від 106.2016 року у справі № 21-41а16 та від 31.05.2016 року у справі № 21678а16, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відносини, що є предметом розгляду у вказаній справі не є тотожними з тими, що розглядалися Верховним Судом України у перелічених справах. У своїх рішенням Верховний Суд України дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, оскільки спірні правовідносини стосуються невиконанням умов цивільно-правової угоди (№ 21-41а16), та оспорювання спадкоємцями правомірності передачі в приватну власність землі без погодження із суміжними землекористувачами.

Відповідно до ст. 204 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції належить скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 202, 204, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-торговий дім Дніпровський - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі № 804/2817/16 - скасувати.

Справу № 804/2817/16 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак