Справа № 825/24/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 лютого 2017 року м. Чернігів Справа № 825/24/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 про визнання протиправним та скасування рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3, оформленого протоколом від 28.09.2016 №15.00037300.0060626, у частині висновку щодо невідповідності капітана поліції, інспектора дозвільної системи Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення останнього зі служби у поліції через службову невідповідність.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача та представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, представники Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 причини неявки суду не повідомили.

Судове засідання проводилось у порядку, передбаченому статтею 41 КАС України.

У свою чергу, проаналізувавши матеріали адміністративного позову, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, суд зазначає, що у відповідності до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба, відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у Ніжинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Тобто, позивач перебував на публічній службі, а відтак, при визначенні строку звернення до адміністративного суду у спірних відносинах мають застосовуватися саме положення частини 3 статті 99 КАС України, якими передбачено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що позивач про існування рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3, оформленого протоколом від 28.09.2016 №15.00037300.0060626, дізнався 25.10.2016, що підтверджується його особистим записом про незгоду з результатами рішення та подальшим його оскарженням у судовому порядку, наявним на бланку атестаційного листа від 28.09.2016 (а.с.83).

Разом з тим, до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 28.12.2016, що підтверджується відтиском печатки, відповідного відділення звязку, наявному на конверті (а.с.31).

У свою чергу, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не наведено будь-яких поважних причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

Згідно частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин та з урахуванням відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Згідно з частиною третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 99, 100, 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Падій