Справа № 541/2986/16-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2986/16-а
Провадження № 2-а/541/16/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в :

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Миргородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що у листопаді 2014 року у зв'язку з активізацією бойових дій в м.Алчевську Луганської області він був змушений покинути своє постійне місце проживання ї виїхати з міста. Проживав у смт.Клавдієво-Тарасове Київської області де був взятий на облік Управлінням праці і соціального захисту населення Бородянської державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію через Управління Пенсійного Фонду України у Бородянському районі Київської області. З березня 2016 року і до дня подачі позову мешкає в с.Дібрівка Миргородського району разом із дружиною, ОСОБА_3. У квітні 2016 року позивач переоформив довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в Управлінні праці і соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації, тобто за місцем свого фактичного проживання. З березня 2016 року він отримував щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У серпні дружина позивача відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.2016 року придбала у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. 07 жовтня 2016 року позивач зареєстрував своє місце проживання у придбаному дружиною будинку та відповідно подав заяву про відмову від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 11 жовтня 2016 року звернувся до Миргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області з заявою про продовження йому виплаті пенсії на загальних підставах як громадянину України без реєстрації внутрішньо переміщеної особи. Нарахування пенсії йому було припинено з 01 листопада 2016 року, оскільки згідно інформації УПСЗН Миргородської міської ради позивач був знятий з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб 11 жовтня 2016 року. У листопаді 2016 року листами Миргородське об'єднане управління Пенсійного Фонду України пояснило, що для продовження виплати пенсії йому необхідно обов'язково подати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Після звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області з приводу припинення виплати пенсії йому повторно листом було повідомлено про необхідність подання довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Цю відмову він вважає незаконною та необґрунтованою, тому звернувсь до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Пояснив, що він переїхав на постійне проживання у с. Дібрівка Миргородського району, тому не вважає себе внутрішньо переміщеною особою і відмовився від цього статусу, а бажає отримувати пенсію як мешканець Миргородського району, про що і звертався до відповідача, який йому в цьому відмовляє, порушуючи його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання свого представника не направило, до суду подало заперечення в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнало, пояснило, що ОСОБА_1 з 01.05.2016 року перебуває на обліку в Миргородському об'єднаному УПФУ згідно довідки від 27.04.2016 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районі проведення антитерористичної операції. Листом Управління з координації та контролю за виплатою пенсії № 722/04.7-19 від 27.10.2016 року були направлені списки особових рахунків переміщених осіб, які створені по результатах обміну інформацією з Єдиної бази даних переміщених осіб органів соціального захисту населення. Особовий рахунок ОСОБА_1 потрапив до зазначеного списку в результаті чого виплата пенсії з 01.11.2016 року припинена. Посилаючись на вимоги Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, вважають, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а тому в задоволенні позову просило відмовити (а.с.22).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 травня 2016 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Миргородському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, згідно довідки від 27.04.2016 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та отримував пенсію, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1, виданого 07.09.2006 Пенсійним фондом України (а.с.9) та визнається відповідачем. З березня 2016 року і до дня подачі позову мешкає в с.Дібрівка Миргородського району разом із дружиною, ОСОБА_3 і отримував щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У серпні дружина позивача відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.2016 року придбала у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 де позивач і зареєстрував своє місце проживання, що підтверджується довідкою Дібрівської сільської ради Миргородського району (а.с. 5) та відповідно подав заяву до УПСЗН про відмову від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області з заявою про продовження йому виплаті пенсії на загальних підставах як громадянину України без реєстрації внутрішньо переміщеної особи. З 01 листопада 2016 року нарахування пенсії було припинено, оскільки згідно інформації Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації 11 жовтня 2016 року позивач був знятий з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.У листопаді 2016 року листами Миргородське об'єднане управління Пенсійного Фонду України пояснило, що для продовження виплати пенсії позивачу необхідно обов'язково подати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Після звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області з приводу припинення виплати пенсії йому повторно листом було повідомлено про необхідність подання довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтями 44, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Позивач є громадянином України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за віком, яка була йому призначена у вересні 2006 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.9).

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини другої статті 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Як вбачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с.11) позивача прийнято на облік до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та виплату пенсії поновлено з 01.05.2016р. за даними електронної пенсійної справи з управління Пенсійного фонду в м.Алчевську Луганської області, тобто в розпорядженні відповідача є документи, необхідні для поновлення виплати пенсії.

Відповідно до п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З матеріалів справи вбачається, що позивач після реєстрації місця проживання у с.Дібрівка Миргородського району та відмови від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, особисто звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії на загальних підставах (а.с.12), при цьому ним було пред'явлено свій паспорт, що не заперечив відповідач.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачений обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Посилання відповідача у запереченнях від 26.01.2017 року на не надання позивачем довідки про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи безпідставне, так як жодною нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надати вище згадану довідку. Крім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, на що посилався відповідач у своїх запереченнях та при прийнятті рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Відповідно до ч.3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З огляду на вище викладене, постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, є підзаконним нормативно-правовим актом, який не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Таким чином, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу з листопада 2016 року було пов'язане саме з перевіркою інформації щодо реєстрації позивача в Єдиній базі даних переміщених осіб, обґрунтоване не наданням останнім довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, чим відповідачем проігнороване право позивача на отримання пенсії на загальних підставах.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати дії Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії починаючи з 01.11.2016 року, тобто з часу припинення виплати, підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки ухвалою суду від 3 січня 2017 року сплата судового збору відстрочена до ухвалення судового рішення у справі, в зв'язку із задоволенням позову суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 167, 186, 256 КАС України, ст. ст.46, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 листопада 2016 року.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Миргородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області 551,20 грн. (П'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.) судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя Ю. В. Сидоренко