Справа № 2а-2688/10/1170
Суддя: С.В. Могилан
Дата ухвалення: 2010-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 серпня 2010 року Справа № 2а-2688/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Могилан С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця,

за участю:

секретаря судового засідання Канюки І.І.,

представників:

позивача не зявився,

відповідача не зявився,

Кіровоградська обєднана державна податкова інспекція звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зазначила, що відповідач більше року не подавала до органів державної податкової служби податкову звітність, що суперечить п. 2 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», що згідно п.п.3 п. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»від 15.05.2004 р. №755-ІV та є підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

В судове засідання представник позивача та відповідач не зявилися, але подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.21, 23).

На підставі ухвали від 27.08.2010 р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована субєктом підприємницької діяльності виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Кіровограда 28.12.1994 р., що підтверджується довідкою державного реєстратора від 08.06.2010 р. №176 (а.с.9).

28.12.1994 р. ОСОБА_1 взята на облік як платник податків (а.с.8).

Відповідно до пункту 2 ст. 9 Закону України Про систему оподаткування платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані подати до державних податкових органів відповідно до законодавства декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та відомості, повязані з обчисленням та сплатою податків і зборів (обовязкових платежів).

Згідно акту №25/17-2-45 від 10.06.2010 р. (а.с.5) ОСОБА_1 з моменту реєстрації не подавала податкову зітність, заборгованості зі сплати податків, зборів (обовязкових платежів) перед бюджетом відповідач не має (а.с.7).

Пунктом 1 ст. 59 Господарського кодексу України передбачено, що припинення діяльності субєкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб засновників субєкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках передбачених цим Кодексом за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Господарського кодексу України у разі здійснення субєктом господарювання діяльності, що суперечить закону, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього субєкта та його ліквідації.

Згідно з підпунктом 5 пункту 1 статті 46 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 15.05.2004р. №755-IV, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Підпунктом 3 пункту 2 статті 46 вищевказаного Закону визначено, що підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за судовим рішенням, що не повязано з банкрутством фізичної особи-підприємця, визначений статтею 49 вищевказаного Закону.

Суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Пунктом 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про державну податкову службу в Україні державні податкові інспекції в районах, містах, районах у містах входять до системи органів державної податкової служби.

Повноваження позивача, в тому числі і звернення до суду, передбачені ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні. Дана стаття передбачає право органів державної податкової служби на звернення до суду з заявою про скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності і не містить повноважень щодо звернення до суду із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Проте, суд вважає, що позивач має право на звернення до суду з позовом про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця у звязку з неподанням останнім протягом року органам державної податкової служби звітності про отримані доходи. Даний висновок суду ґрунтується на нормах наступних законодавчих актів.

Згідно ст. 2 Закону України Про судоустрій, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Пунктом 3 статті 3 зазначеного закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України Про судоустрій, усім субєктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до п. 3 ст. 6 зазначеного закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року по справі №1-2/2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права будь-якими не забороненими засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Право на судовий захист своїх прав не може бути обмежене. Субєкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 статті 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні визначено, що функцію по контролю за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевірку достовірності цих документів щодо правильності визначення обєктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів, покладено на державні податкові інспекції, а тому Кіровоградську ОДПІ слід вважати органом, на який державою покладено обовязок щодо здійснення діяльності у зазначених правовідносинах, в тому числі і діяльності спрямованої на захист інтересів держави.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів подання до Кіровоградської ОДПІ звітності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Припинити підприємницьку діяльність приватного підприємця ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 25011, м. Кіровоград, вул. Свердлова, 104).

Копію постанови направити сторонам та Державному реєстратору виконавчого комітету Кіровоградської міської ради для виконання вимог ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2