Справа № 2-а-140/11
Суддя: Мокрецький В. І.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Житомирський районний суд Житомирської області
Справа № 2а -140 /11
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2011 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської області, ОСОБА_1, розглянувши в м. Житомирі в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України в Житомирському районі про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до пенсійного фонду України в Житомирському районі, у якому вказує, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та являється інвалідом 3-ої групи, яка встановлена йому внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою і отримує пенсію від Пенсійного Фонду України в Житомирському районі, як інвалід 2-ої групи за вказаним захворюванням. Однак розмір вказаної пенсії, яку позивач отримує є значно меншою ніж та, яку він повинен отримувати у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України № 796 „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закону №796 ). Окрім цього, позивач зазначає, що відповідно до Закону України N 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закону N 3551-ХІІ), він як військовослужбовець, який став інвалідом внаслідок виконання обовязків військової служби, повязаної з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належить до інвалідів війни, а тому має право на підвищення щомісячної пенсії у розмірі ЗО процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У звязку з цим, він просить визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку йому основної державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як інваліду З групи 1 категорії, ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, зобовязати останнього провести перерахунок розміру його пенсії відповідно до Закону №796 та Закону N 3551-ХІІ з 01 січня 2005 року та виплачувати в подальшому належну йому пенсію в повному обємі без будь-яких обмежень.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, суддя дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 109983, виданого 02 лютого 1999 року Київською міською державною адміністрацією (а.с. 11). З 28.01.2002 року являється інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 2-18 ЖИЗ № 078431 від 19 лютого 2002 року (а.с. 12). Інвалідність позивачу встановлена внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою. У звязку з цим позивач отримує пенсію в управлінні пенсійного фонду України в Житомирському районі, як інвалід 3-ої групи за захворюванням, пов'язаним з виконанням обовязкової військової служби по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Однак, розмір вказаної пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є значно меншим ніж той, який позивач повинен отримувати згідно ч. 4 ст. 54 Закону №796, у відповідності до якої розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно ж вимогам ст. 50 вказаного Закону N 3551-ХІІ інвалідам 3-ої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з подальшими змінами та доповненнями, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на підставі вищевказаних законів та Закону №796 основний розмір пенсії, з урахуванням 6 мінімальних пенсій за віком, щомісячного підвищення пенсії на 50% від мінімальної пенсії за віком, статусу інваліда, мав складати 6 мінімальних пенсій за віком (ч. 4 ст. 54 Закону №796) + 50 % мінімальної пенсії за віком (ст. 50 Закону №796).

В даний час відповідач, виходячи із вимог постанов КМУ № 530 від 25.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» безпідставно продовжує недоплачувати позивачу пенсію.

Дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу у повному обсязі є неправомірними, оскільки суперечать ч. 4 статті 54 Закону №796, ст. 13 Закону N 3551-ХІІ, ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року, якою встановлюється розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Окрім цього, протиправність дій відповідача щодо обрахунку та виплаті пенсії позивачу у неповному розмірі підтверджується Постановою Верховного Суду України від 27.05.2008 року, якою визначено, що при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України №796 застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів Верховного суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статі мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суддя дійшов висновку, що зазначена пенсія позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду 3-ої групи, у звязку із хворобою, пов'язаної з виконанням обовязкової військової служби по ліквідації наслідків даної катастрофи, у 2010 році виплачувалась неправомірно та не в повному обсязі, що є підставою для повного задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-І//, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року N 3551-ХІІ, Постановою Верховного Суду України від 27.05.2008 року, ст. ст. 159- 162, 183-2, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову управління пенсійного фонду України в Житомирському

районі щодо перерахунку ОСОБА_2 основної державної та додаткової пенсії

за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 3 групи 1 категорії, ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС під

час виконання обовязкової військової служби відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про

статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28

Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України

«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати управління пенсійного фонду України в Житомирському районі провести

перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2005 року по 01.01.2011 року

відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та ст. 13

Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати управління пенсійного фонду України в Житомирському районі виплачувати в

подальшому ОСОБА_2 призначену йому пенсію відповідно до вимог ст. ст.

50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування» та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

На постанову суду протягом 10 днів з дня її отримання, може бути подана апеляційна скарга

до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд.

У

Суді

/