Справа № 826/26223/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько-англійського підприємства з іноземною інвестицією «СолоМія» до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування наказу, акту перевірки, розрахунку розмірів відшкодування збитків, претензії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Спільного українсько-англійського підприємства з іноземною інвестицією «СолоМія» (надалі - позивач, ТОВ СП «СолоМія») з позовом до Державної екологічної інспекції у м. Києві (надалі – відповідач, Інспекція), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні наказу №246 від 19.08.2015 про проведення позапланової перевірки ТОВ СП «СолоМія» та направлення на перевірку №133 від 19.08.2015;

- визнати протиправними дії відповідача при складанні акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №05/92а;

- визнати протиправними дії відповідача при здійснені розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ СП «СолоМія» за період з 15.10.2011 по 15.10.2014;

- визнати нечинним та скасувати складені наказ №246 від 19.08.2015 про проведення позапланової перевірки ТОВ СП «СолоМія» та направлення на перевірку №133 від 19.08.2015;

- визнати нечинним та скасувати складений відповідачем акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №05/92а;

- визнати нечинним та скасувати складений відповідачем розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ СП «СолоМія» за період з 15.10.2011 по 15.10.2014;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з діями відповідача при винесенні наказу №246 від 19.08.2015 про проведення позапланової перевірки та направлення на проведення перевірки №133 від 19.08.2015, при складанні акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №05/92а, при здійснені розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, при винесенні претензії про заподіяння шкоди державі в сумі 47 189,95 грн., оскільки вважає їх надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам та прийнятими з порушенням норм чинного законодавства, у зв’язку з чим просить визнати нечинними та скасувати складені відповідачем спірні наказ про проведення позапланової перевірки, направлення на проведення перевірки, акт перевірки, претензію та розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень щодо складення розрахунку розміру збитків не підлягають задоволенню, оскільки розрахунок сам по собі не створює правових наслідків та не зобов'язує суб'єкта господарювання до вчинення будь-яких дій. До того ж, на думку відповідача, претензія є безпосередньо пропозицією позивачу самостійно відшкодувати збитки, та навіть відхилення позивачем претензії не тягне за собою жодних негативних наслідків для нього, у зв’язку з чим представник відповідача вважає позов необґрунтованим та просив у задоволенні його відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі пунктів 4 і 6 Положення про Державну екологічну інспекцію в м. Києві, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 №136, згідно листа від 31.07.2015 №12/6-2386 та постанови Головного управління МВС України у м. Києві про призначення перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства від 31.07.2015 відповідачем з метою здійснення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря ТОВ СП «СолоМія» (код ЄДРПОУ 25586053) за адресою: м. Київ, вул. Туполева, 12 видано наказ від 19.08.2015 №246.

На підставі вказаного наказу від 19.08.2015 №246 та направлення на перевірку від 19.08.2015 №133 у період з 20 серпня 2015 року по 26 серпня 2015 року відповідачем проведено перевірку ТОВ СП «СолоМія» щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині охорони атмосферного повітря.

За наслідками перевірки відповідачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №05/92а, згідно якого встановлено, що підприємством здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу спеціально уповноваженого органу державної влади, що є порушенням статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

В подальшому, 08.09.2015 відповідачем здійснено розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ СП «СолоМія» за період з 15.10.2011 по 15.10.2014.

На думку позивача, висновки акту перевірки відповідачем викладені з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки такий акт прийнято на підставі незаконного наказу про проведення перевірки та направлення, а також вважаючи протиправними розрахунок розмірів відшкодування збитків та претензію, останній звернувся з відповідним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства суб'єктами господарювання під час здійснення ними господарської діяльності, Держекоінспекція здійснює на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V ).

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, заходи державного нагляду (контролю) це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону №877-V, проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Державна екологічна інспекція у м. Києві є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України, їй підпорядковується і діє в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки в місті Києві.

Відповідно до пункту 4.2 Положення «Про Державну екологічну інспекцію у м. Києві», затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011 Інспекція, відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства про поводження з відходами щодо дотримання вимог виданих дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 31.07.2015 старшого слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві доручено Державній екологічній інспекції у м. Києві провести перевірку з питань дотримання ТОВ СП «СолоМія» вимог природоохоронного законодавства та ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Оскільки, у встановленому порядку відкрито кримінальне провадження, є потреба проведення позапланової перевірки дотримання природоохоронного законодавства.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 408 від 13.08.2014 «Про питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» встановлено, що проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами здійснюється з дозволу Кабінету Міністрів України шляхом прийняття відповідного розпорядження.

Надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки, у порядку визначеним законом.

Згідно зі статтею 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 110 Кримінального процесуального кодексу України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов’язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Статтею 7 Закону №877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Так, судом встановлено, що на виконання постанови старшого слідчого Головного управління МВС України у м. Києві про призначення перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ СП «СолоМія» заступником начальника Інспекції видано наказ від 19.08.2015 №246 щодо здійснення позапланового заходу (перевірки) ТОВ СП «СолоМія» та направлення на проведення перевірки №133.

Згідно з частиною п’ятою статті 7 Закону №877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем дотримано чинне законодавство та ознайомлено відповідача із направленням на перевірку, що підтверджується підписом головного технолога на направленні.

Таким чином, з огляду на те, що постанова слідчого, в силу вимог статті 110 КПК України, є обов’язковою для виконання, в свою чергу, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження протиправності вказаної постанови слідчого та/або оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого в рамках спірних правовідносин в порядку, передбаченому КПК України, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно, на виконання постанови слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві прийняв спірний наказ щодо здійснення позапланової перевірки дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наказ від 19.08.2015 №246 щодо здійснення перевірки ТОВ СП «СолоМія» та направлення на проведення перевірки від 19.08.2015 №133 на момент звернення до суду вичерпав свою дію, оскільки він є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом свого виконання, а саме на його підставі проведено перевірку позивача.

Також, суд зазначає, що позивач допустив посадових осіб відповідача до перевірки, хоча відповідно до статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", підприємство мало право не допускати посадових осіб Державної екологічної інспекції у м. Києві до здійснення державного нагляду.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача при винесенні наказу від 19.08.2015 №246 та направлення на перевірку від 19.08.2015 №133, а також визнання нечинними та скасування спірних наказу та направлення, у задоволенні яких слід відмовити.

Судом встановлено, що за результатами перевірки ТОВ СП «СолоМія» відповідачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №05/92а.

Згідно визначень, викладених у пункті 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464 (далі - Порядок № 464), акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що перевірка складається з кількох основних частин, в тому числі оформлення результатів перевірки (складання акта перевірки, оформлення інших матеріалів перевірки).

Суд погоджується з твердженням відповідача, що у даному випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 4.19 пункту 4 Порядку №464, якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

В той же час, позивач ні у позовній заяві, ні безпосередньо у судовому засіданні не пояснив суду, в чому полягає незаконність акта перевірки та не обґрунтував підстав для його скасування.

Крім того, доказів того, що з боку ТОВ СП «СолоМія» не вчинено порушень законодавства, що зафіксовані у акті перевірки №246 до суду не надано.

Суд зазначає, що акт перевірки не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача при складанні акту перевірки №05/92а відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки акт перевірки - це службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача при складанні акту перевірки та визнати нечинним та скасування акту перевірки задоволенню не підлягають.

Окрім того, за наслідками перевірки відповідачем складено розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ СП «СолоМія» за період з 15.10.2011 по 15.10.2014, згідно з яким загальний розмір шкоди становить 47 189,95 грн.

Позивач, вважаючи претензію №34 на суму 47 189,95 грн. та додаток до неї - розрахунок розмірів відшкодування збитків, прийняті відповідачем 08.09.2015 за наслідками проведеної перевірки ТОВ СП «СолоМія», рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, що зумовлюють виникнення прав і обов'язків для нього, просить визнати їх нечинними та скасувати, а також вважає протиправними дії відповідача при здійснені такого розрахунку та при винесенні претензії.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно Положення про Інспекцію, Інспекції надано можливість здійснювати контроль за дотриманням природоохоронного законодавства та у разі виявлення порушень розраховувати збитки завдані державі за порушення природоохоронного законодавства та з метою досудового врегулювання пред'являти претензію про відшкодування таких збитків.

При виявленні збитків, завданих державі, Інспекція має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Міністерством охорони навколишнього природного середовища, та звернутися до суду, якщо порушником природоохоронного законодавства не відреаговано на вимоги претензії та не відшкодовано в добровільному порядку збитки вказані в ній.

Претензія органу державного екологічного контролю спрямована на досудове врегулювання спору та містить розмір завданих державі збитків за порушення природоохоронного законодавства. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення претензії чи складання розрахунку. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене дає підстави для висновку про наявність у Інспекції права розраховувати збитки за порушення природоохоронного законодавства та пред'являти претензію із визначенням їх розміру. У той же час обґрунтованість такого розміру може бути визначена судом за відповідним позовом про їх стягнення.

Поряд з цим, суд зазначає, що правовий акт індивідуальної дії це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації владних управлінських функцій на основі законодавства щодо конкретної ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є їх юридичний характер, тобто обов'язковість приписів акту для відповідного суб'єкта (суб'єктів), при цьому їх дотримання забезпечується правовими механізмами.

Розрахунок розміру збитків та претензія відповідача таким вимогам не відповідають, оскільки лише вказують розміри збитків за вказані порушення, а пропозиція Інспекції в добровільному порядку сплатити збитки завдані державі внаслідок порушень позивача не передбачає механізму примусового та безспірного його стягнення.

Отже оскаржені розрахунок збитків та претензія не є обов'язковими для виконання позивачем, оскільки не містять приписів обов'язкових до виконання та не породжують юридичних наслідків для позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення або дії, які породжують безпосередньо для позивача права чи обов'язки.

Таким чином, оскаржуючи дії Інспекції при складанні розрахунку збитків та пред'явленні претензії, що були вчинені останньою шляхом пред'явлення адміністративного позову про визнання протиправними дій Інспекції з розрахунку збитків та пред'явлення претензії, позивач обрав непередбачений законом спосіб захисту своїх інтересів. Оскільки оскаржувана претензія не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а надіслана в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України в порядку досудової реалізації господарсько-правової відповідальності.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, згідно статті 94 КАС України судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 122, 158-163, 167, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур