Справа № 161/11601/16-а,2-а/161/633/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Справа № 876/10153/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016р. у справі №161/11601/16-а, 2-а/161/633/16 за позовом ОСОБА_1 до Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

07.09.2016р. позивач звернувся до суду позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №63 від 10.08.2016 року; зобовязати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до вимог ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи майстром з 01.09.2004 року по 19.05.2010 року та призначити йому пенсію на пільгових умовах з 14.05.2016 року.

З врахуванням заяви про збільшення вимог просить зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до вимог ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи майстром з 03.05.1989 року по 01.03.1990 року та з 11.09.2000 року по 19.05.2010 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016р. позов задоволено частково. Визнано відмову Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у не зарахуванні позивачу період роботи майстром з 11.09.2000 року по 01.09.2004 року для зарахування до стажу, який надає право на пільгове призначення пенсії відповідно до вимог ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправною та зобовязати зарахувати її до вказаного періоду. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач, який покликаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задоволити позов.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що в трудовій книжці була допущена помилка і запис від 01.09.2004року з посиланням на наказ від 11.09.2000 року - оформлений не належним чином. Трудова книжка не може бути єдиним основним документом відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ), підприємство, в якому заробив пільговий стаж, а саме Луцьке ПМК-20, надало Уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги Уточнюючу довідку мотивуючи тим, що вона була підписана ним, як керівником підприємства.

Вважає, що відповідачем не надано жодних доказів, що він був переведений на посаду виконроба, а також не надано доказів, чи відповідних розрахунків, який саме стаж зарахований. З наведених підстав, вважає протиправною відмову в призначенні пільгової пенсії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. за №63 від 10.08.2016 року, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинської області щодо відмови у призначенні йому, пенсії за віком на пільгових умовах з моменту звернення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, з 11.09.2000 року по 01.09.2004 року працював майстром у Луцькій ПМК 20 і таке вбачається з запису трудової книжки №9 (а.с.10).

13.07.2016 року позивач звернувся до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, відповідно до Списку №2 згідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте рішенням від 10.08.2016 року за №63 йому було відмовлено, оскільки останній з вересня 2004 року по травень 2010 року, згідно первинних документів працював на посаді виконроба, а зазначене робоче місце не атестоване, а тому вказаний період зарахувати до пільгового стажу немає підстав (а.с.8).

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за період з 02.09.2004 по 19.05.2010 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі вимоги є безпідставними, оскільки основним документом, є трудова книжка, запис у якій за вказаний період не відносить зазначену у ній посаду до пільгової категорії, яка надає право на пільгове призначення пенсії.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у не зарахуванні періоду з 11.09.2000 року по 01.09.2004 року є протиправною, враховуючи стаж роботи ОСОБА_1 в період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2, виходячи з наступного:

В суді апеляційної інстанції позивач покликався на оскаржуване рішення відповідача від 10.08.2016р. №63 (а.с.8), як відмову пенсійного органу в не зарахуванні періоду роботи майстром з 11.09.2000 року по 01.09.2004 року, який надає право на пільгове призначення пенсії відповідно до вимог ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак, таке не знайшло свого підтвердження, оскільки із зазначеного рішення не вбачається, що позивач звертався до Луцького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про зарахування даного періоду до стажу, який надає право на пільгове призначення пенсії. Доказів звернення із такою заявою та прийняття відповідачем рішення щодо цих вимог, позивач суду не надав.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно визнав протиправною відмову Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у не зарахуванні позивачу період роботи майстром з 11.09.2000 року по 01.09.2004 року для зарахування до стажу, який надає право на пільгове призначення пенсії відповідно до вимог ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи ч.1 ст.195 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, неповного зясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016р. у справі №161/11601/16-а, 2-а/161/633/16 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 10.02.17р.