Справа № 336/5314/16-а(2-а/336/258/2016)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 року справа № 336/5314/16-а (2-а/336/258/2016)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. у справі №336/5314/16-а(2-а/336/258/2016) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 03.08.2016 року за адресою вул.Грязкого, 46, м.Запоріжжя;

- скасувати постанову відповідача серії АР №060066 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в порушення ст. ст. 258, 276, 278, 279, 283 КУпАП відповідач розглянув справу не за місцем вчинення правопорушення, а на місці його вчинення, що не є тотожними поняттями, виходячи з висновків, зроблених Конституційним судом України в своєму рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, а також не надав можливості позивачеві скористуватися в повній мірі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо ненадання матеріалів справи про адміністративне правопорушення на ознайомлення позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці його вчинення 03.08.2016 року за адресою вул. Грязнова, 46 в м. Запоріжжі.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови серії АР № 060066 від 03.08.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП без наявності в справі доказів на момент її винесення, без оцінки доказів.

Скасовано постанову відповідача серії АР № 060066 від 03.08.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на безпідставність, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у оскаржуваній постанові зазначений невідомий відповідач «Заколодний», тоді як оскаржувана постанова серії АР № 060066 від 03.08.2016 року була винесена працівником патрульної поліції з прізвищем «Закладний», що значить про не вивчення судом першої інстанції матеріалів адміністративної справи.

Судом першої інстанції при поновленні позивачу строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності помилково враховано пояснення щодо підстав пропущення та обґрунтування поновлення цього строку, оскільки оскаржувана постанова отримання позивачем після її винесення та оголошення, а рішення про результат розгляду скарги на постанову позивач отримав 23 серпня 2016 року, тоді як позов подано 07 вересня 2016 року, на пятнадцятий день після отримання рішення.

Правопорушення вчинене позивачем було виявлено відповідачем візуально під час несення служби по охороні публічного порядку у м.Запоріжжі, важливим для провадження у справах про адміністративні правопорушення є характерний вид доказу безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення і проведення адміністративного розслідування.

Враховуючи, що позивачем фактично було вчинене адміністративне правопорушення, порушено вимоги п.8.7.3.е ПДР України здійснено проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову.

Повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення наділений той орган (посадова особа) до компетенції якого належить її розгляд, а також закриття провадження у справі не є способом захисту прав позивача.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.08.2016 року поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_4 винесено постанову серії АР № 060066 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Враховуючи, що в оскаржуваній постанові, крім відео, що знаходиться в архіві, ніяких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення не наведено, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії відповідача і в цій частині не відповідають вимогам закону щодо необхідності оцінки доказів особою, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з того, що будь яких доказів, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення оскаржуваною постановою, відповідачем суду першої інстанції на час закінчення розгляду справи надано не було, суд прийшов до висновку про скасування постанови та закриття справи в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З наведеними висновками суду першої колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що 03.08.2016 року поліцейським роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3 винесено постанову серії АР № 060066 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Підставою для застосування адміністративного стягнення стало те, що 03.08.2016 року о 06 год. 30 хв. в м.Запоріжжя по вул.Грязного, 46 керуючи транспортним засобом TOYOTA FJ CRUISER, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора чим порушив вимоги пп.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п.8.7 Правил дорожнього руху світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Згідно пп.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 цієї статті - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одиннадцятою статті 1й33-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право: подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідачем, в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови, до суду апеляційної інстанції було надано відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_2 03.08.2016 року в м.Запоріжжя по вул.Грязного, 46 керуючи транспортним засобом TOYOTA FJ CRUISER, номерний знак НОМЕР_1, здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора чим порушив вимоги пп.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував, що ним було скоєно адміністративне правопорушення та здійснено проїзд на червоний сигнал світлофора.

Безпідставними та необґрунтованими є посилання позивача на необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення, оскільки відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З вищевикладеної норми вбачається, що в розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення.

Необхідно зазначити, що рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, на яке посилається позивач, приймалось до моменту внесення змін в статтю 258 КУпАП, а тому дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 03.08.2016 року за адресою вул.Грязного, 46, м.Запоріжжя є правомірними.

Щодо не надання в момент прийняття оскаржуваної постанови позивачу відеозапису скоєного адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повідомлено про неможливість на місці вчинення правопорушення переглянути відеозапис та повідомлено позивача про можливість ознайомитись з відеозаписом в приміщенні установи Національної поліції.

Враховуючи порушення позивачем пп.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та той факт, що на відеозаписі позивачем не заперечується вчинене ним адміністративне правопорушення, колегія суддів прийшла до висновку, що відсутність технічної можливості ознайомлення з відеозаписом не звільняє позивача від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та не тягне за собою наслідком скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вищевикладені обставини та беручи до уваги досліджені докази, колегія суддів прийшла до висновку, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 03.08.2016 року за адресою вул.Грязкого, 46, м.Запоріжжя є правомірними, а постанова серії АР №060066 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП прийнята з дотриманням норм діючого законодавства, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи вбачається, що визнаючи протиправними дії відповідача щодо ненадання матеріалів справи про адміністративне правопорушення на ознайомлення позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці його вчинення 03.08.2016 року за адресою вул.Грязнова, 46 в м.Запоріжжі та дії відповідача щодо винесення постанови серії АР №060066 від 03.08.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП без наявності в справі доказів на момент її винесення, без оцінки доказів, а також закриваючи провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції фактично вийшов за межі заявлених позивачем вимог, проте не навів обґрунтування такої необхідності, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Окрім того, суд першої інстанції в резолютивній частині постанови зазначив, що постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає, проте частина 2 статті 171-2 КАС України, відповідно до якої рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає, втратила чинність, як така, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду №3-рп/2015 від 08.04.2015 року.

З приводу невірного зазначення прізвища відповідача у рішенні суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до суду першої інстанції позивачем надано копію постанови незадовільної якості друку, з якої неможливо достеменно встановити прізвище поліцейського, яким приймалась оскаржувана постанова.

До суду апеляційної інстанції апелянтом надано копію постанови від 03.08.2016 року серії АР №060066, з якої вбачається, що вірним прізвищем особи, яка її склала є «Закладний», а не «Заколодний», а тому відповідачем по справі необхідно вважати поліцейського роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3.

Доводи апелянта про відсутність у суду першої інстанції підстав для поновлення позивачу строку на звернення до суду з адміністративним позовом є безпідставними з огляду на наявні в матеріалах справи докази та обґрунтування позивача.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. у справі №336/5314/16-а(2-а/336/258/2016) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_5