Справа № 296/10343/16-а
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирської області, Управління МВС України в Житомирській області про дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 року по 06.11.2015 року (наказ УМВС про звільнення від 05.11.2015 № 317 о/с), а з 07.11.2015 року (наказ ГУНП від 07.11.2015 №21 о/с) в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області та наказом ГУНП в Житомирській області від 29.08.2016 № 199 о/с був звільнений за п. 2 ч. 1ст. 77 (через хворобу) відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом УМВС України в Житомирській області від 06.11.2015 № 317 о/с він був звільнений у запас Збройних Сил за п. 64 «з» ( у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Разом з тим, наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 21 о/с він був призначений в новостворений орган на посаду начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Проходячи службу в органах поліції, після звільнення з ОВС (06.11.2015), у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, він пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров'я проходити подальшу службу в органах поліції.

В результаті медичного огляду йому було видане свідоцтво про хворобу від 22.08.2016 № 272/172, в якому зазначено, що він не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, а також зазначено, шо захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У подальшому 16.09.2016 обласною МСЕК № 2 йому була встановлена третя група інвалідності з 16.09.2016, а також зазначено, що захворювання, так, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наприкінці жовтня 2016 він звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, УМВС України в Житомирській області направило висновок щодо виплати грошової допомоги до МВС України та нарахувало йому одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500.00 грн., у відповідності до п. 8 Порядку.

В подальшому, з листа УМВС України в Житомирській області від 28.11.2016 № 2437/29/05-2016 йому стало відомо, що МВС України відмовило йому в призначенні грошової допомоги.

ОСОБА_1 вважає вказану вимогу протиправною, що спонукало його звернутися до суду за захистом його порушених прав та законних інтересів.

Позивач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Представники третьої особи ГУНП в Житомирській області в судове засідання також не з'явився, надіслав до суду пояснення, з яких вбачається підтримання позову ОСОБА_1

Решта представників третіх осіб до суду не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 року по 06.11.2015 року (наказ УМВС про звільнення від 05.11.2015 № 317 о/с), а з 07.11.2015 року (наказ ГУНП від 07.11.2015 № 21 о/с) в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області, та наказом ГУНП в Житомирській області від 29.08.2016 № 119 о/с він був звільнений за п. 2 ч. 1ст. 77 (через хворобу) відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом УМВС України в Житомирській області від 06.11.2015 № 317 о/с позивач був звільнений у запас Збройних Сил за п. 64 «з» ( у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Разом з тим, наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 21 о/с він був призначений в новостворений орган на посаду начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Проходячи службу в органах поліції, після звільнення з ОВС (06.11.2015), у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, позивач пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров'я проходити подальшу службу в органах поліції.

В результаті медичного огляду ОСОБА_1 було видане свідоцтво про хворобу від 22.08.2016 № 272/172, в якому зазначено, що він не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, а також зазначено, шо захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У подальшому, 16.09.2016, обласною МСЕК №2 йому була встановлена третя група інвалідності з 16.09.2016, а також зазначено, що захворювання "так, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Наприкінці жовтня 2016 позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги.

Листом № 2437/29/05-2016 від 28.11.2016 ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1 повідомлено, що направлені на затвердження до МВС України матеріали щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги повернуті без розгляду, у зв'язку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги, однак, всупереч наведеним положенням повернув документи про призначення допомоги ОСОБА_1 без розгляду.

Також суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За таких обставин, дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 так, як призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Щодо вимог про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення (затвердити висновок) про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до зазначених Порядку та Умов і надіслати рішення разом із відповідними документами Голові ліквідаційної комісії управління внутрішніх справ в Житомирській області для видачі наказу про виплату такої допомоги, як наслідок, зобовязання Управління МСВ України в Житомирській області виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500,00 грн. слід зазначити наступне.

Згідно п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи наведене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 21-11а14, Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 у справі № К/800/34016/14.

Як зазначалось, Міністерство внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тоді як відповідно до п.9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження матеріалів мало прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову у призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково, а саме вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги протиправними та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України з урахуванням обставин викладених судом у даній справі, розглянути матеріали про призначення йому грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, та прийняти відповідне рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,6, 17, 18, 19, 71, 99, 104-106,137 КАС України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобовязати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та прийняти відповідне рішення.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В. В. Бондарчук