Справа № 609/1248/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Справа № 876/9306/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 7 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати нечинною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №3772/20910/16 від 16.09.2016 року, якою на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України; провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 7 листопада 2016 року позов задоволено частково. Постанову виконуючого заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Ю.В. за 3772/20910/16 від 16.09.2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, в частині накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 8500 гривень, скасовано. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що в діях ОСОБА_1 формально наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому виконуючий обов'язки заступника начальника Львівської митниці, притягаючи позивача до відповідальності за порушення ним митних правил, діяв відповідно до вимог митного законодавства України та правомірно визнав позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Однак, згідно ст.489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконуючим обов'язки заступника начальника Львівської митниці, при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення, не було враховано обставин, зазначених у ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його стану здоров'я, стану автомобіля після ДТП, його майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність.

Враховуючи наведене та малозначність вчиненого правопорушення, суд вважав за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Львівська митниця ДФС оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 7 листопада 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що гр. ОСОБА_1 16.12.2015 року ввіз транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3, на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п «Рава-Руська-Хребенне» Львівської митниці ДФС. Цей транспортний засіб з митної території України, станом на 31.08.2016 року громадянином України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режи ніж «Транзит» поміщений не був. В паспорті гр. ОСОБА_1 відсутня відмітка про перебування його ні консульському обліку в консульських установах України за кордоном.

Апелянт зазначає, що вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 18.05.2016р. в справі № 609/369/16-к, яким постановлено, що автомобіль марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3, який знаходиться на території Шумського ВП ГУ НП в Тернопільській області після вступу вироку в законну силу - повернути ОСОБА_1, набрав законної сили 17.06.2016р. із цієї дати позивач мав можливість вивезти транспортний засіб за межі митної території України, або задекларувати його в інший митний режим згідно ч.4 ст.102 МК України. Однак позивачем з 17.06.2016р. до 31.08.2016р. (дата складення протоколу) цього зроблено не було.

Крім того, в супереч ст.192 МК України гр.ОСОБА_1 до Львівська митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили до завершення строку транзиту не звертався.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 31.08.2016 року державним інспектором ВМО№4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці складено протокол № 3772/20910/16 про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України. Копію протоколу по справі по порушення митних правил було вручено ОСОБА_1 31.08.2016 року та одночасно його повідомлено про розгляд справи 16.09.2016 року.

Постановою в справі про порушення митних правил виконуючим обов'язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисовим Ю.О. №3772/20910/16 від 16.09.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Із постанови про порушення митних правил вбачається, що 31.08.2016 року близько 12:00 год в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор» заїхав автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким громадянин України ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки з Республіки Польща до України.

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що гр. ОСОБА_1 16.12.2015 року ввіз транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3, на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п «Рава-Руська-Хребенне» Львівської митниці ДФС.

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» вказаний транспортний засіб з митної території України, станом на 31.08.2016 року громадянином України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режи ніж «Транзит» поміщений не був.

В паспорті гр. ОСОБА_1 відсутня відмітка про перебування його ні консульському обліку в консульських установах України за кордоном.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За приписами ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В силу п. 1.7. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 року № 2120/22432, для здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення і виявлення фактів їх недоставлення до митниці призначення використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС).

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до гл. 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Згідно ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщенні в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, тобто до завершення процедури митного оформлення, в даному випадку виконання обов'язку по доставці транспортного засобу до митного органу.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Тобто ст. 467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень, а тільки вказує на деякі з них.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за фактом перевищення встановленого ст. 95 МК України транзитного строку перевезення автомобіля марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3, що перебуває під митним контролем, більш ніж на десять діб, відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 3772/20910/16.

При цьому вчинене позивачем правопорушення є триваючим та виявлене 31.08.2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 31.08.2015 року № № 3772/20910/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із нормами ч. 2 ст. 95 МК України до строків зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Разом з тим, ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 р. № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 р. № 1669/21981 (далі - Порядок), визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання позивача на те, що транспортний засіб не зміг вивезти вчасно у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою в доказ чого долучив довідку ГУ Національної поліції в Тернопільській області Шумське відділення. В даній довідці вказано, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом ДТП та автомобіль марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень та на даний час знаходиться на спеціальному майданчику по вирішення питання по суті у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 18.05.2016р. в справі № 609/369/16-к, яким постановлено, що автомобіль марки «RENAULT CLIO» реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3, який знаходиться на території Шумського ВП ГУ НП в Тернопільській області після вступу вироку в законну силу - повернути ОСОБА_1, набрав законної сили 17.06.2016р.

Таким чином, з 17.06.2016 року позивач мав можливість вивезти транспортний засіб за межі митної території України, або задекларувати його в інший митний режим згідно ч.4 ст.102 МК України. Однак позивачем з 17.06.2016р. до 31.08.2016р. (дата складення протоколу) цього зроблено не було.

Крім того, в супереч ст.192 МК України гр. ОСОБА_1 до Львівська митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили до завершення строку транзиту не звертався.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисовим Ю.О. при винесенні постанови у справі про порушення митних правил №3772/20910/16 від 16.09.2016 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та притягненні його до адміністративної відповідальності, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил є безпідставними, а тому в задоволенні таких слід відмовити.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, віднесено до компетенції органів доходів і зборів, то і можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю на підстав ст.22 КУпАП відноситься до дискреційних повноважень відповідної посадової особи таких органів. При цьому адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження інших державних органів при наданні оцінки правомірності прийнятих ними рішень.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 7 листопада 2016 року у справі №609/1248/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

В.П. Сапіга