Справа № 826/18831/16
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про скасування рішення від 10.11.2016 №26024015 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2016 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування суддею суду першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і постановити ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що предметом спору у даній справі є оскарження рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінового Артема Володимировича № 26024015 від 10.11.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі вказаного рішення нотаріусом проведено заміну іпотекодержателя, належного ОСОБА_3 на праві власності майна (квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1), а саме замінено іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Відмовляючи у відкритті провадження у даній адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем пред'явлено вимоги, що пов'язані з невиконанням умов цивільно-правового договору. Також суддя суду першої інстанції посилався на постанову Верховного Суду України від 14.06.2016 року в справі № 826/4858/15.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому до юрисдикції адміністративних судів належать не усі публічно-правові спори, а лише ті, одним із учасників яких є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини між сторонами в справі виникли у зв'язку з вчиненням відповідачем реєстраційних дій, згідно яких нотаріусом проведено заміну іпотекодержателя, належного ОСОБА_3 на праві власності майна (квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1), а саме замінено іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяження регулюються Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Преамбулою цього Закону передбачено, що цей Закон спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Зазначений Закон згідно зі статтею 1 регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 9 цього Закону визначено повноваження суб'єктів державної реєстрації прав. До повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані суб'єкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з суб'єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 10 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Колегією суддів встановлено, що даний спір стосується повноважень відповідача що передують вчиненню реєстраційних дій.

Статтею 22 цього Закону встановлено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав.

За правилами вказаної правової норми документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно з частиною 13 статті 15 Закону порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин, процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначав Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку реєстрації).

Пунктом 15 Порядку реєстрації передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивач не погоджується з діями відповідача як державного реєстратора - суб'єкта владних повноважень.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» від 04 липня 2012 року № 5037-VI до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було внесено зміни, які набрали чинності 08.08.2012 року.

Зокрема, за новою редакцією частини 5 ст. 3 Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п. 15 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Також, ч. 1 ст. 16 цього Закону було доповнено нормою, відповідно до якої заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Отже, реєстраційні дії, пов'язані з веденням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вчиняються нотаріусами не на підставі Закону України «Про нотаріат», а на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також відповідних договорів, укладених з Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України як адміністратором названих Реєстрів.

У даному випадку, Міністерство юстиції України як держатель відповідного реєстру є суб'єктом владних повноважень, який делегує свої повноваження з ведення реєстру Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, яке у свою чергу укладає відповідні договори з реєстраторами - державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Самі ж нотаріуси, у даному випадку, виступають як суб'єкти делегованих владних повноважень.

Отже, при вчиненні зазначених реєстраційних дій нотаріус діє як суб'єкт владних повноважень у розумінні КАС України, а тому такі дії нотаріуса підлягають оскарженню до адміністративного суду.

Вказана позиція підтверджується п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що даний позов має ознаки адміністративного, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції прийшов до неправильного висновку про відмову у відкритті провадження в даній справі.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суддею суду першої інстанції порушено норми процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала судді - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 160, 167, 195, 196, 204, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.