Справа № 818/91/17
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р. Справа №818/91/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М., суддів - Павлічек В.О., Прилипчука О.А.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р. та зобов'язати Державну казначейську службу України негайно перерахувати кошти на рахунок ОСОБА_1 за відповідним виконавчим документом, нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за увесь час прострочення, з урахуванням установленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, та зобов'язати подати звіт про виконання вказаного рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 р. у справі № 818/304/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 р. було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та, відповідно, ухвалено визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиплати ОСОБА_1 суми коштів по виконавчому листу від 09.10.2013 р., виданому Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Протягом часу розгляду справи в судах рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області про стягнення на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 2150 грн залишається невиконаним, що порушує право позивача на отримання коштів за відповідним виконавчим документом. Просив позов задовольнити.

У судове засідання позивач не прибув, 06.02.2017 р. подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі (а.с.29).

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним повістки про виклик, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не подав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні відповідача за наявними в ній доказами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 р. у справі № 818/304/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиплати ОСОБА_1 суми коштів по виконавчому листу від 09.10.2013 р., виданому Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.9-11,12-14).

Протягом часу розгляду справи в судах рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області про стягнення на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 2150 грн залишається невиконаним. Так, 08.02.2016 р. та 29.07.2016 р. позивач звертався до Державної казначейської служби України з запитом, в якому просив надати інформацію про дату виплати належних йому коштів по виконавчому листу Конотопського міськрайонного суду Сумської області, виданого за судовим рішенням у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р.

Листами від 07.05.2014 р. № 5-13/4553-11131, від 12.06.2014 р. № 5-13/4960-14103, від 06.08.2015 р. № 5-13/2006-20561, від 03.02.2016 р. № 03-12/0316, від 25.03.2016 р. № 5-13/1580-5169 та від 08.09.2016 р. № 5-13/617-15266 Державна казначейська служба України повідомляла позивача, що після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше, до виконавчого листа Конотопського міськрайонного суду Сумської області, виданого за судовим рішенням у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р., Державною казначейською службою України будуть вжиті заходи щодо перерахування коштів на рахунок позивача (а.с.18-23).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Також вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби (державних виконавців та у передбачених цим Законом випадках приватних виконавців), визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів. Так, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Як встановлено судом, на час розгляду справи рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається невиконаним, що також підтверджується листами Державної казначейської служби України від 07.05.2014 р. № 5-13/4553-11131, від 12.06.2014 р. № 5-13/4960-14103, від 06.08.2015 р. № 5-13/2006-20561, від 03.02.2016 р. № 03-12/0316, від 25.03.2016 р. № 5-13/1580-5169 та від 08.09.2016 р. № 5-13/617-15266, в яких зазначено, що виконавчий лист від 09.10.2013 р. буде виконаний Державною казначейською службою України після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше.

Тобто на даний час рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається невиконаним більше трьох років.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 р. (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Відповідно до статті 46 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є Сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року). Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод"). У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини "Гордєєви і Гурбик проти України" від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років вжити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, у тому числі у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що відповідач у справі не надав суду жодних доказів на підтвердження своєї позиції та не довів правомірності своїх дій, суд вважає, що бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області є протиправною, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги зобов'язати Державну казначейську службу України перерахувати кошти на рахунок ОСОБА_1 за виконавчим документом, нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за увесь час прострочення, з урахуванням установленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, та вимоги зобов'язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Суд зазначає, що така компенсація виплачується разом із виплатою основної суми коштів за рішенням суду, а тому розрахунок трьох відсотків річних від несплаченої суми проводиться в момент нарахування основної суми боргу. Враховуючи, що компенсаційні виплати повинні бути перераховані на рахунок позивача одночасно із виплатою основної частини боргу, а сума коштів за виконавчим листом від 09.10.2013 р. не виплачена позивачу станом на час розгляду справи, позовні вимоги в цій частині є передчасними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р. З приводу даної вимоги суд зазначає, що зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення має право суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі. За змістом ст.ст. 163, 207, 232 КАС України цим правом наділені суди усіх інстанції, якщо вони приймають постанову. Заява (клопотання) про встановлення судового контролю передається судді, який розглядав справу, і вирішується в межах того самого провадження. Отже, вимога про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р. може бути розглянута Конотопським міськрайонним судом, у свою чергу, Сумський окружний адміністративний суд не може встановити судовий контроль за виконанням рішення іншого суду.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду у справі № 6а/106/13 (577/4570/13-а) від 09.10.2013 р.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.М. Опімах

Судді В.О. Павлічек

О.А. Прилипчук