Справа № 287/1/17-а
Суддя: Стратович О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1/17-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Стратович О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, відділ примусового виконання рішень на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

05.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, визнати тривалу бездіяльність старшого державного виконавця Сладь Т.П. щодо примусового виконання рішення Олевського районного суду Житомирської області та виконавчого листа Олевського районного суду від 26 березня 2015 року (справа № 2-а-411/09) протиправною, скасувати постанову старшого державного виконавця Сладь Т.П., відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області від 16 листопада 2016 року повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов'язати державного виконавця Сладь Т.П. відновити виконавче провадження № ВП50036263 по виконанню виконавчого листа № 2-а-411/09 від 26.03.2015 року виданого Олевським районним судом Житомирської області з поверненням виконавчого листа до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області. Також позивачка просить звільнити її від сплати судового збору відповідно до п. 8 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», як особу, що має право на пільги встановлені законодавством для ветеранів - учасників війни.

Позивачка у судове засідання не зявилася, але згідно поданої заяви, просить суд розглянути дану справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заперечення, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог та розглядати справу без участі представника управління ДВС.

Згідно ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, з'ясувавши позиції сторін і перевіривши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України з якої слідує, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів належить розгляд спорів фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області перебувало виконавче провадження № 50036263, з виконання виконавчого листа № 2а-411/09, виданого Олевським районним судом Житомирської області 26.03.2015 року стосовно зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати щомісяця за період з 01.10.2002 року по 01.01.2006 року, з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року.

Зазначений виконавчий документ підлягає виконанню згідно Закону України «Про виконавче провадження», а не відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконаний яких гарантується державою, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, яка набрала чинності 23.09.2014 року, як зазначає позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки вищевказаним порядком, а саме п. 2 визначено, що підлягають виконанню «рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року».

Виконавчий лист № 2-а-411/09 виданій позивачці 26.03.2015 року, тому у відповідності до вимог ч. 1 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» слідує, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, оскільки до даного реєстру вносяться відомості про судові рішення, які видані до 1 січня 2013 року та направлені з відповідною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області для виконання у відповідності до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014року.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 11.11.2014 року слідує, що «...зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною».

У постанові Верховного Суду України від 22.11.2016 року зазначається, що «на підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 30 червня та 20 жовтня 2015 року, а також 2 лютого 2016 року (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15 відповідно)».

Отже на думку суду, здійснивши перерахунок допомоги у відповідності до рішення суду в сумі 6982,86 грн. боржник Управління прані та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації не ухиляється від виплати коштів, оскільки відсутнє відповідне фінансування, що стверджується матеріалами справи.

Суд вважає, що вимоги позивачки щодо визнання судом протиправної бездіяльності старшого державного виконавця Сладь Т.П. щодо примусового виконання рішення Олевського районного суду Житомирської області та виконавчого листа Олевського районного суду від 26 березня 2015 року (справа № 2-а-411/09) є необгрунтованими, оскільки дані вимоги не підтверджуються матеріалами справи. Постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Сладь Т.П. від 16 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є законною та обгрунтованою, оскільки державний виконавець враховуючи правові висновки Верховного суду України не може вчинити дії примусового характеру щодо боржника (накладення штрафу).

На підставі вищевикладеного та надісланого на адресу відповідача листа від боржника старшим державним виконавцем Сладь Т.П. було прийнято обґрунтоване рішення про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 9 ч. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати відносяться за рахунок Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,11,17,41,50,71,86,94, 122,158-163,167,186 суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, відділ примусового виконання рішень на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця - відмовити за безпідставністю.

Судові витрати, у вигляді судового збору по розгляду справи, віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Стратович