Справа № 227/4419/16-а
Суддя: Здоровиця О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року м..Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.,

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.11.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Добропільського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому пенсії за ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за період з 1 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року; зобов'язати відповідача сплатити йому вищевказану пенсію за період з 01.06.2015 по 13.11.2015 року; зобов»язати відповідача провести індексацію втрачених доходів у зв»язку з несвоєчасною виплатою пенсії з вини відповідача на час набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що з 20.06.2009 року він знаходиться на пенсійному обліку, як отримувач пенсії відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». В період з 19.04.2006 року по 13.11.2015 року він займав посаду Ганнівського сільського голови. З 01 квітня 2015 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIIІ від 2 березня 2015 року (далі ОСОБА_4 № 213- VIIІ) та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» відповідач призупинив йому виплату позивачу пенсії. Відповідач поновив виплату пенсії лише після звільнення його з посади Ганніського сільського голови, а саме після 13.11.2015 року. Вважає, що відповідач неправомірно не виплачував йому пенсію з 01.06.2015 року по 13.11.2015 року, так як відповідно до статті 5 Прикінцевих положень Закону № 213- VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів","Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тобто, позивач вважає, що у зв»язку з тим до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому підстав для не виплати йому пенсії з 01.06.2015 року у відповідача не було. У зв»язку з цим він звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату пенсії за період з 01.06.2015 по 13.11.2015 року, але в листопаді 2016 року отримав лист відповідача, який свідчив про те, що в задоволенні його заяви йому було відмовлено. При цьому відповідач посилався на ОСОБА_4 № 213- VIIІ. На підставі викладено вважає, відмову відповідача протиправною і просить задовольнити його позов.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві і просив їх задовольнити. Суду пояснив, що до відповідача з заявою про виплату йому пенсії за період з 01.06.2015 по 13.11.2015 року він звернувся в жовтні 2016 року. Про порушення свого права він дізнався з моменту отримання відповіді відповідача, а саме в листопаді 2016 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Також зазначив, що позивач строк звернення до суду з вказаним позовом не пропустив, так як дізнався про незаконні дії відповідача в листопаді 2016 року, коли отримав відповідь на своє звернення, з яким звертався до відповідача в жовтня 2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти позову і просила в задоволенні вимог позивача відмовити. Не визнаючи позов, представник відповідача зазначила, що на момент припинення позивачу виплати пенсії з 01.06.2015 року по 13.11.2015 року останній займав посаду Ганнівського сільського голови, а тому відповідно змін, які внесені ЗУ від 02.03.2015 року № № 213- VIIІ, підстав для виплати пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідача не було, так як норми ст..21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» були діючими і визнанні неконституційними не були. Також зазначила, що на сьогоднішній день підстав для виплати пенсії позивачу за період з 01.06.2015 року по 13.11.2015 року у відповідача не має, так як позивач звернувся до суду з позовом про зобов»язання сплатити йому пенсію за період з 01.06.по 13.11.2015 року за межами строків, передбачених ст..99 КАС України і на цій підставі просила залишити позовні вимоги без розгляду.

Ухвалою суду від 03.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до

Добропільського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині зобов»язання сплатити раніше призначену йому, відповідно до вимог ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», пенсію, за період з 01 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року та зобов»язання провести індексацію втрачених доходів у зв»язку з несвоєчасною виплатою пенсії залишено без розгляду, у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача неправомірними, в судовому засіданні судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання відмови відповідача у виплаті йому пенсії в період з 01.06.2015 по 13.11.2015 року, фактично оскаржує дії відповідача щодо призупинення та невиплати йому пенсії за період з 01 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними підлягають задоволенню виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.06.2009 року знаходиться на пенсійному обліку як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до п.»а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Пенсія останньому обчислена відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

З 19.04.2006 року по 13.11.2015 року позивач займав посаду Ганнівського сільського голови.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який займає посаду Ганнівського сільського голови, виплату пенсії за віком позивачу призупинено, починаючи з 01.06.2015 року.

З 01.06.2015 року по 13.11.2015 року позивачу було припинено виплату пенсії на підставі ст..21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції зі змінами внесеними ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 -VIII від 02.03.2015 року, які набрали чинності з 01.04.2015 року).

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського об»єднаного Управління ПФУ Донецької області із заявою щодо виплати йому раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за період з 01.06.2015 року по 13.11.2015 року.

Листом № 17853/02 від 07.11.2016 року позивачу було повідомлено про відсутність підстав для виплати пенсії з 01.04.2014 року по 13.11.2015 року з посиланням на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 -VIII від 02.03.2015 року, на ст..21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» і на зайняття у вказаний період позивачем посади голови Ганнівської сільської ради(а.с.7).

Вказані обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року (далі ОСОБА_4 № 213-УІІІ від 02.03.2015 року).

Вказаним законом внесені зміни до ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» , а саме частину сьому статті 21 вказаного закону доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

В той же час, в п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів","Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України,Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанним якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

ОСОБА_4 № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Тобто, суд приходить до висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком

Тобто, право на пенсію виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Таким чином, з 01 червня 2016 року по 13.11.2015 року позивачу, який займав посаду Ганнівського сільського голови, тобто на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», призначена пенсія не виплачувалася відповідачем неправомірно.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, пп. 2 п. 12 розділу 1, п.п. 2, 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст.ст.160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об»єднаного Управління

Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Добропільського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в період з 1 червня 2015 року по 13.11.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 03 лютого 2017 року. З повним текстом постанови сторони можуть бути ознайомлені 09 лютого 2017 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В.Здоровиця

03.02.2017