Справа № 2-а-136/2010
Суддя: Жаворонок В. П.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Сумської області
Справа № 2-а-136/10 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2010 р. Тростянецький районний суд Сумської області у складі

головуючого-судді - Жаворонка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Тростянець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

встановив :

04.12.2009 р. до суду звернулася позивач, посилаючись на те, що вона має статус дитини війни і, відповідно до ст. 6 розділу 2 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІУ від 18.11.2004 р., щомісячно, починаючи із січня 2006 року, має право на отримання соціальної грошової допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В зв'язку з тим, що з 2006 року їй така допомога не виплачувалася вона звернулася до суду з позовом про зобов'язання УПФ в Тростянецькому районі нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2009 року було залишено без змін постанову Тростянецького районного суду від 04.11.2008 року, якою було зобов'язано УПФ в Тростянецькому районі здійснити нарахування відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та у розмірі 20% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року по день винесення постанови, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення набрало законної сили і прийнято відповідачем до виконання.

На даний час підвищення допомоги їй виплачується у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з січня 2009 року. Проте щомісячні виплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй в повному розмірі не виплачуються, починаючи з 05.11.2008 року і по цей час.

З вищезазначених підстав звернулася позивач до суду з даним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача проводити відповідні нарахування та виплати пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 05.11.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року довічно; стягнути на її користь всі витрати по справі.

Позивач в судове засідання не з' явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав клопотання, в якому просив розглянути справу у відсутності представника відповідача та додав до справи письмове заперечення, де зазначено, що дійсно позивач має статус дитини війни, а тому згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона вправі отримувати підвищену пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком, але, як видно зі змісту дана норма закону не передбачає яким саме органом, за рахунок яких коштів та в якому процедурному порядку здійснюється призначення та виплата підвищення пенсії.

П.4.1 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дана доплата позивачеві виплачується у повному обсязі.

Окрім цього, відповідач звертав увагу суду на те, що Ухвалою від 19.05.2(09 року №27-у/2009 Конституційний суд України висловив позицію щодо:

1)наявності, законодавчої прогалини, що полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30% якої мають підвищуватись дітям війни або довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, і який підлягає визначенню законодавцем, а не судом;

2)однозначності вимоги ч.З ст.28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановлено в абз.1 ч.І цієї ж статті, виключно для розмірів пенсії,призначених згідно з цим Законом;

3)єдиного джерела фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законом України «Про соціальний захист дітей війни»-коштів Державного бюджету України.

Жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлено відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, питання підвищення дітям війни пенсії або щорічного грошового утримання чи державної допомоги, яка виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже не можливим і виконання відповідачем задекларованої норми закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач вважає, що його дії є такими, що відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без участі сторін, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується посвідченням пенсіонера, де мається вказана відмітка.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії, або помісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.22 Конституції України конституційні права й свободи гарантуються, і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В зв'язку з цим позивач має право, а відповідач зобов'язаний здійснювати позивачу доплати до пенсії, відповідно до приписів ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р., ґрунтуючись на рішеннях Конституційного суду України від 09.07.2007 р. за №6-рл/2007 року та від 22.05.2008 р. за №10-рп/2008 року, якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України» та п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому вони втратили чинність та підлягали скасуванню.

Саме тому постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 04.11.2008 р. (яка була залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2009 р.) було зобов'язано УПФ України в Тростянецькому районі здійснити нарахування відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та у розмірі 20% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року по день винесення постанови, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення набрало законної сили і прийнято відповідачем до виконання.

Однак, починаючи з 5 листопада 2008 р. і по даний час позивач продовжує отримувати надбавку як дитина війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність. Дане підвищення у вищенаведеному розмірі позивачеві виплачується щомісячно.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч вимогам ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст.22 Конституції України, соціальна грошова допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком позивачеві не виплачується.

Конституцією України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Ст.8 Конституції України передбачає, що Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України й повинні відповідати їй. Принцип верховенства права передбачає, що всі підзаконні нормативно-правові акти мають відповідати за своїм змістом Конституції України.

Згідно ч.2 ст. З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні гарантії, установлені дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст.48 Конституції України), який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст.46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до п.31 ч.1ст.85, п.19 ч.1 ст.92 Конституції України надзвичайного стану (ст. 64 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до Закону України "Пре соціальний захист дітей війни" із огляду на наступне.

Ст.64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суд вважає також безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, і те, що такий розмір не може бути визначений згідно ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З огляду на принцип законності, закріплений ст.9 КАС України, відповідно до ч.7 якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Згідно ч.2 ст.53 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги за період з 22.05.2008 року, у тому числі з 2009 році і в подальшому застосуванню підлягає ст.6б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не Постанова КМУ за №530 від 28.05.2008 року.

З урахуванням того, що позивач з 05.11.2008 року щомісячно отримує добавку до пенсії у розмірі 1С% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача провести нарахування соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період із 05.11.09 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Як вбачається з довідки відповідача позивачу сплачено за період з 01.11.08 року по 01.11.09 року 597 грн.60 коп. Хоча за даний період відповідач мав сплатити допомогу до пенсії у розмірі 1958 грн. і- коп. (в тому числі листопад 2008 року-544х30%=163,20 грн.; грудень 2008 року-544х30%=163,20 грн.;січень 2009 року544х30%=163,20 грн.; лютий 2009 року -544х30%=163,20 грн.; березень 2009 року -544х30%=163,11 грн.; квітень 2009 року-544х30%=163,20 грн.; травень 2009 року-544х30%=163,20 грн.; червень 2009 року- 544х30%=163,20 грн.; липень 2009 року-544х30%=1б3,20 грн.; серпень 2009 року -544х30%=163,20 грн. вересень 2009 року -544х30%=163,20 грн.; жовтень 2009 року - 544х30%=163,20 грн.)

Безпідставним є також посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплаті зазначеної допомоги до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Позивач ставила вимогу про стягнення на її користь судових витрат по справі.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає за можливе у відповідності до ст.88 .КАС України звільнити Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької райдержадміністрації Сумської області від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст.7,11,70,71,88,160-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум з 5 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі і поданням після цього протягом 20 днів б апеляційної скарги, із подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі.

Суддя