Справа № 460/4482/16а,2а/460/311/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року Справа № 876/8941/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мікули О.І.,
суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у видачі посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби» та зобов`язати видати їй посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби».
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загину під час проходження військової служби. Зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат видати посвідчення ОСОБА_1 члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з загиблим ОСОБА_2 не свідчить про наявність у позивача прав, передбачених для подружжя. У зв`язку з ненаданням позивачем свідоцтва про одруження з ОСОБА_2 , їй було відмовлено. Враховуючи вищенаведені, вважає, що відсутні підстави для надання їй статусу «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Яворівського районного суду від 10 березня 2015 року встановлено факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2009 року по 29 січня 2015 року, тобто по день його смерті.
21 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського обласного військового комісаріату із заявою про видачу посвідчення відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 серпня 1993 року № 379 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», мотивуючи це тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який загинув у зоні проведення антитерористичної операції 29 січня 2015 року. Вказана обставина підтверджується рішенням Яворівського районного суду від 10 березня 2015 року у справі №460/478/15-ц про встановлення факту, що має юридичне значення, яким встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Витягом з протоколу №02 комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду матеріалів про визнання права на отримання посвідчення від 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі посвідчення, мотивуючи це тим, що для отримання такого необхідно представити свідоцтво про одруження.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу є належним документом для видачі посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ст.1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно із ч.6 ст.18 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - інваліди з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 №379 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» передбачено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.
Наказом Міністерства Оборони України №937 від 31 грудня 2014 року затверджено Інструкцію з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, згідно з п. 4.16 якої членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби».
Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що до членів сім`ї, які мають право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовців, які загинули під час виконання військового обов`язку відносяться батько, матір, дружина, чоловік або дитина.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Ч.4 ст.3 СК України передбачає, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з приписами ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.
Такі відносини подібні до шлюбних, однак, попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», тобто - «подружжя», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чітко й однозначно визначено, що до членів сімей загиблих військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні, до яких жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Отже, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верхового Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-615а14, а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Як встановлено судом, позивач- ОСОБА_1 звернулася до Львівського обласного військового комісаріату із заявою про видачу посвідчення відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 серпня 1993 року № 379 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», мотивуючи це тим, що вона є фактичною дружиною ОСОБА_2 , який загинув у зоні проведення антитерористичної операції 29 січня 2015 року. Свідоцтва про одруження з ОСОБА_2 відповідачу не представила, оскільки у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач - Львівський обласний військовий комісаріат діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій соціального захисту ветеранів війни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.
Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у справі №460/4482/16-а скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик