Справа № 263/1545/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №263/1545/17
Провадження №2а/263/300/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 1.02.2017 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії АР №335970 за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він на перехресті пр.Миру та вул.Енгельса в м.Маріуполі, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Просить визнати неправомірними дії інспектора поліції щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати зазначену постанову за відсутністю у його діях події та складу адміністративних правопорушень, оскільки ним був включений світовий сигнал аварійної зупинки та здійснена аварійна зупинка, так як заглух двигун. При цьому інспектор патрульної поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, не дав можливості скористатися правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив процедуру розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 та інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягав на задоволені позову за наведеними обставинами, а відповідач позов не визнав заперечував проти його задоволення.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, переглянувши наданий відеозапис, суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволені позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 1.02.2017 року інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії АР №335970, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, повязаного з порушенням: п.15.9 «г», оскільки 1.02.2017 року ОСОБА_1 на перехресті пр.Миру та вул.Енгельса в м.Маріуполі, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.122. ч.1 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, в розумінні вимог статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб'єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.71 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, 1.02.2017 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті пр.Миру та вул.Енгельса в м.Маріуполі, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, що підтверджується переглянутим відеозаписом, за яким ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу не внаслідок того, що заглух двигун, а для висадки пасажиру із салону автомобіля, після чого відразу відїхав, тому суд приходить до висновку про те, що у даному випадку мало місце порушення правил дорожнього руху, тобто його на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення, отже підстав для скасування постанови від 1.02.2017 року не вбачається.

Повноваження суду при вирішенні справи відповідно до приписів КАС України визначені частиною статтею 162 цього кодексу. Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Аналізуючи ступінь вини правопорушника, який не виконав вимоги п.15.9 «г» ПДР України, суд з урахуванням дорожньої обстановки, а також даних про особу винного, за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, приходить до висновку, що визначене ОСОБА_1 за постановою серії АР №335970 від 1.02.2017 року, адміністративне стягнення у розмірі 255 грн., слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. 22, ст. 122 ч.1, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення - відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

На постанову у частині відмови в задоволені позову, може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя П.І. Папаценко