Справа № 817/1901/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" лютого 2017 р. Справа № 817/1901/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.06.2016 №, № та податкової вимоги від 18.08.2016 №8-17. Свої вимоги мотивував тим, що висновки контролюючого органу щодо заниження сплати ним митних платежів при митному оформленні вантажного автомобіля внаслідок невірно задекларованої дати реєстрації вказаного вантажного автомобіля, невірно задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, дати першої реєстрації та терміну використання вантажного автомобіля, ввезеного на територію України, а також неправильного застосування коефіцієнта щодо ставки акцизного податку, ґрунтуються на помилковій оцінці працівниками відповідача інформації, викладеної в листі офіційного дилера Mercedes-Benz в Україні ТзОВ "Західно-український автомобільний дім" стосовно дати виготовлення та дати першої реєстрації вантажного автомобіля. Позивач вважає, що використання такої інформації під час проведення перевірок платників податків не передбачено чинним законодавством України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Р" від 22.06.2016 № та №.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Ф" від 18.08.2016 № 8-17.

Присуджено на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 1179,69грн.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2015 декларантом Приватного підприємства "А-2" ОСОБА_4 подано до митного оформлення декларацію ІМ40ДЕ №204050001/2015/011187 (а.с.17-18, 21), якою заявлено до митного оформлення ввезений з Федеративної Республіки Німеччини через Республіку Польща громадянином України ОСОБА_3, вантажний автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель "SPRINTER 906.635 CDI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - НОМЕР_4, двигун дизельний, робочий об'єм циліндрів - 2148 см3, вантажопідйомність - 1,205 т, маса в разі максимального завантаження - 3,500 т, тип кузова - ізотермічний фургон, обладнаний холодильним обладнанням, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, не виготовлений на базі легкового автомобіля.

Загальна фактурна вартість складає 98502,85 грн. (або 17500 польських злотих), заявлена декларантом загальна митна вартість в сумі 137419,91 грн. (або 24414 польських злотих).

При митному оформленні вказаного транспортного засобу сплачено наступні митні платежі:

мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) 10% - 13741,99грн.;

додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) 5% - 6871,00грн.;

податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) 20% - 31808,24грн.;

акцизний податок (код платежу - 185) 0,02 EUR - 1008,28 грн.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області на підставі наказу №294 від 20.05.2016 "Про проведення документальної невиїзної перевірки", відповідно до п.7 ч.1 ст.336, п.1 ч.2 ст.351, 352 Митного кодексу України, проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою - громадянином ОСОБА_3 вимог законодавства з питань державної митної справи, у тому числі, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України з поданням митної декларації від 06.08.2015 №204050001/2015/011187.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №115/17-00-13-02/НОМЕР_1 від 10.06.2016 (а.с.13-16), за висновками якого встановлено порушення законодавства України з питань державної митної справи платником податків ОСОБА_3 внаслідок декларування невірної дати виготовлення транспортного засобу та дати початку використання товару за МД типу ІМ40ДЕ від 06.08.2015 №204050001/2015/011187, що призвело до заниження бази оподаткування та порушення вимог ст.257, ч.1 ст.377 Митного кодексу України; п.190.1 ст.190, пп.215.3.5І п.215.3 ст.215, п.218.1 ст.218, пп.222.2.1 п.222.2 ст.222 Податкового кодексу України, а також, як наслідок, до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ від 06.08.2015 №204050001/2015/011187 на суму 47187,34 грн., в тому числі: податок на додану вартість (вид платежу 128) - 7864,88 грн., акцизний податок на транспортні засоби (вид платежу 185) - 39322,79 грн.

На підставі акту перевірки №115/17-00-13-02/НОМЕР_1 від 10.06.2016 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення рішення:

№ від 22.06.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" на 9830,69 грн., в тому числі за основним платежем на 7864,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1966,14 грн.;

№ від 22.06.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами" на 49153,49 грн., в тому числі за основним платежем на 39322,78 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 9830,70 грн. (а.с.10).

Не погодившись з висновками податкового органу, ОСОБА_3 оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що податкові повідомлення-рішення № та № від 22.06.2016 відповідають встановленим частиною 2 статті 19 Конституції України, пунктом 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень. А позивачем доведено суду поданими доказами дотримання ним вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно митної декларації від 06.08.2015 №204050001/2015/011187. Податкові повідомлення-рішення № та № від 22.06.2016 прийняті контролюючим органом без встановленої законом підстави, передчасно та необґрунтовано - за відсутності на час їх прийняття належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушень митного та податкового законодавства України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, питання щодо справляння митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 МК України).

За ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості (п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України).

Згідно із ч.6 ст.265 МК України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (п.4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (п.5).

Згідно із ч.1 ст.293 МК України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (ч.2 ст.293 МК України).

Як встановлено з митної декларації від 06.08.2015 №204050001/2015/011187, особою відповідальною за фінансове врегулювання зазначено ОСОБА_3

Пунктом 8 ч.1 ст.336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи(ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п.1 ч.2 ст.351 МК України); надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України).

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.354 МК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення (ч.11 ст.354 МК України).

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.180.1 ст.180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу (п.190.1 ст.190 ПК України).

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (п.193.1 ст.193 ПК України).

Згідно із п.206.1 ст.206 ПК України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз.5 п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України (п.215.2. ст.215 ПК України).

Так, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см об'єму циліндрів двигуна (п. 215.3.5-2 ст.215 ПК України). При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів.

Мотивуючи свої висновки щодо обґрунтованості позовних вимог про визначення дати початку вводу в експлуатацію транспортного засобу суд першої інстанції помилково вдався до обговорення понять першої реєстрації транспортного засобу в Україні (п.п.14.1.163 п.14.1 ст.14 ПК України), транспортних засобів, що використовувалися (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України), послався на Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Аналізуючи зміст вказаного Порядку, суд безпідставно зазначив, що датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Однак, цей Порядок не містить таких визначень, а лише у п.29 зазначено, що у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до сервісних центрів МВС реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави.

Порядок переміщення транспортного засобу через митний контроль врегульовано Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими Наказом Державної митної служби України 17.11.2005 N 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 N 229.

У відповідності до п.8 Правил визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Досліджуючи представлені сторонами докази, суд першої інстанції не надав їм належної правової оцінки і не мотивував залишення їх поза увагою.

Так, з митної декларації від 06.08.2015 №204050001/2015/011187 вбачається, що громадянином України ОСОБА_3, ввезено вантажний автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель "SPRINTER 906.635 CDI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - НОМЕР_4, двигун дизельний, робочий об'єм циліндрів - 2148 см3, вантажопідйомність - 1,205 т, маса в разі максимального завантаження - 3,500 т, тип кузова - ізотермічний фургон, обладнаний холодильним обладнанням.

Про те, що календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010 було зазначено самим декларантом у додатку до митної декларації до графи 31 (а.сп.18). Іншими доказами це не підтверджується.

Так, згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, виданого уповноваженим органом країни продавця (а.с.20) у ньому вказано дату затвердження 17.06.2009 р. і дату першої реєстрації 24.09.2010 року.

Позивачем не надано суду жодного доказу того, що саме дата 24.09.2010 року є датою, з якої має рахуватися використання автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", модель "SPRINTER 906.635 CDI" ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3.

Проте, на спростування такого доводу податковим органом, у відповідності до пункту 8 ч.1 ст.336 МК України, представлено офіційну інформацію офіційного дилера виробника Mercedes-Benz в Україні ТзОВ "Західно-український автомобільний дім" від 04.01.2016 № 01/01, в якому зазначено, що модельний ряд вантажного автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", модель "SPRINTER 906.635 CDI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, є 2009 рік, дата виробництва - 29.01.2009 р., дата реєстрації та дата введення його в експлуатацію - 17.06.2009 (а.с.38-39).

Те, що ТзОВ "Західно-український автомобільний дім" має статус офіційного імпортера Даймлер АГ в Україні (офіційний дилер) підтверджено дилерським договором №08 від 01.05.2006 року (а.сп.42-44).

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що вказана інформація не може бути визнана судом документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав, в розумінні п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України, оскільки повноваження на використання інформації контролюючим органом надано йому у відповідності до приписів пункту 8 ч.1 ст.336 МК України.

Безпідставно суд посилається і на те, що інформація офіційного дилера не є інформацією, отриманою від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, оскільки митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів, що визначено п.8 ч.1 ст.336 МК України.

Безпідставно суд першої інстанції послався і на те, що під час проведення документальної невиїзної перевірки від позивача вимагалося подати реєстраційний документ на автомобіль разом із його офіційним перекладом, оскільки судом без витребовування перекладу документу за дату початку використання автомобіля прийнято дату 24.09.2010 року.

В той же час суд вірно погодився з доводами податкового органу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України, п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 ПК України, отримання інформації від виробників товарів, може бути підставою для проведення документальної невиїзної перевірки платника податків, в даному випадку й позивача, за результатами митного оформлення товару згідно з митною декларацією від 06.08.2015 № 204050001/2015/011187.

Посилання суду на правову позицію в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 в справі № 21-425а14 є помилковим, оскільки не стосується предмету даного спору.

Контролюючим органом, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятого ним рішення та спростовано доводи позивача.

Суд першої інстанції не з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, зробив помилкові висновки, які їм не відповідають.

За таких обставин, постанова, у відповідності до ст.202 КАС України не може залишатися без зміни, підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2016 р. скасувати та прийняти нову.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "10" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35705

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,