Справа № 607/15076/16-а
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2017 Справа №607/15076/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 179753 від 13 грудня 2016 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП Ханенко М.А. серії АР № 179753 від 13.12.2016 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови гр. ОСОБА_1 13 грудня 2016 року о 11 год. 55 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Тарнавського, не виконав жесту регулювальника, коли рука була піднята вгору та здійснив рух у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає, що штраф на нього накладений безпідставно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, та пояснив суду, що притягуючи його до адміністративної відповідальності інспектор не провів об'єктивне з'ясування обставин.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засідання позовні вимоги підтримує, вказавши, що у період часу коли ОСОБА_1 рухався своїм автомобілем по вул. Тарнавського, на даній ділянці дороги відбулося ДТП, тому на місці працювали працівники поліції, регулювальника, ОСОБА_1 міг дійсно не бачити оскільки він стояв на протилежній стороні вулиці за межами проїзної частини, крім того його заступав автомобіль який стояв посеред дороги та був перешкодою руху транспортних засобів. Також інспектор поліції, яка виносила постанову не взяла до уваги пояснення осіб, які були очевидцями події, а тому просить скасувати постанову, якою на його довірителя накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України, оскільки він 13 грудня 2016 року о 11 год. 55 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Тарнавського, не виконав жесту регулювальника, коли рука була піднята вгору та здійснив рух у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України. Крім того доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є відеофіксація, яка додається до матеріалів справи.

Опитаний у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що у день винесення постанови, а саме 13 грудня 2016 року, він із своїм знайомим їхав із сторони масиву «Аляска», та проїжджаючи вул. Тарнавського бачив що на даній ділянці дороги відбулося ДТП, про що свідчив бус, який стояв посеред проїжджої частини дороги, однак будь-яких розпізнавальних знаків які б свідчили про ДТП, зокрема фішок на дорозі не було. Коли вже під'їхав до місця ДТП, лише тоді побачив регулювальника, який стояв ліворуч на узбіччі, а автомобіль ОСОБА_1 стояв через три автомобілі перед його транспортним заосбом.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Постановою інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП Ханенко М.А. серії АР № 179753 від 13.12.2016 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за те, що він 13 грудня 2016 року о 11 год. 55 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Тарнавського, не виконав жесту регулювальника, коли рука була піднята вгору та здійснив рух у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України, сигналами регулювальника є положення його корпуса, а також жести руками, в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем, які мають такі значення, зокрема рука піднята вгору: рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено в усіх напрямках.

Так, частиною 2 статтею 122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду на жест регулювальника.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 179753 від 13 грудня 2016 року, а тому вони є об'єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Окрім того на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України представником відповідача до матеріалів справи додано аудіовізуальний диск, з якого вбачається, що позивачем ОСОБА_1 дійсно порушено вимогу п.8.8 (в) Правил дорожнього руху України, а саме не виконавши жест регулювальника «рука піднята вгору», коли рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено у всіх напрямках, останній здійснив рух у забороненому напрямку.

Натомість позивачем в судовому засіданні не представлено жодних належних доказів правомірності своїх дій, тому суд розцінює заперечення позивача як намагання ухилитися від притягнення до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, можна стверджувати про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, однак враховуючи пояснення сторін, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд дійшов до висновку про малозначність вчиненого позивачем правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 159, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 179753 від 13 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяС. В. Кунцьо