Справа № 425/3389/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року справа №425/3389/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2016 року у справі № 425/3389/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом, який уточнила 01.12.2016, до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - Управління), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Управління щодо нездійснення перерахунку згідно заяви від 31.07.2015, зобов'язати зробити такий перерахунок та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 31.07.2015, в зв'язку зі змінами у складі сім'ї;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не призначення щомісячної адресної допомоги та зобов'язати відповідача нарахувати та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявами від 16.12.2015 та від 16.06.2016 (а.с. 2-8, 58).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначає, що вона влітку 2014 року зі своєю родиною покинула своє місце проживання у місті Луганську. Позивач разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4, 2009 року народження перемістилися до міста Рубіжне та 03.11.2014 в Управлінні вони були взяті на облік та отримали довідку внутрішньо переміщеної особи, також була призначена допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Чоловік позивача ОСОБА_5 разом із спільною дочкою ОСОБА_6, 2005 року народження перебували на обліку в УПСЗН в Голосіївському районі м. Києва та в період з 22.12.2014 по 21.06.2015 отримували допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В зв'язку з переїздом дочки позивача до м. Рубіжного, 31.07.2015 позивач написала заяву відповідачу про перерахунок призначеної їй допомоги, однак відповідач перерахунку не здійснив. 16.12.2015 позивач написала нову заяву про призначення допомоги на наступний шестимісячний термін та 16.06.2016 позивач також написала заяву про призначення допомоги на наступний шестимісячний термін. 22.06.2016 позивач отримала від відповідача повідомлення про відмову у призначенні допомоги на заяву від 16.06.2016 та 08.07.2016 про не призначення допомоги за заявами позивача від 31.07.2015 і від 16.12.2015. Відповідач не погоджується з цими діями відповідача, тому звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач надав письмові заперечення відповідно до яких зазначено, що позивач приховала інформацію про зміну складу сім'ї, лише 31.07.2015 повідомила Управління, що її дочка ОСОБА_6, 2005 року народження перебуває у місті Рубіжне, однак вже 08.06.2015 дочка навчалася у Рубіжанській школі № 10. Також, позивачем не було до її заяв від 16.12.2015 та від 16.06.2016 надано копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тому в зв'язку з неподанням повного комплекту документів, були відсутні підстави для призначення щомісячної адресної допомоги. В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача додатково пояснив, що дії Управління були повністю законними, будь-які рішення про відмову у призначенні щомісячної допомоги не приймалися, оскільки позивачем не було подано необхідних документів. Також, представник відповідача зазначав, що позивачем було пропущено шестимісячний строк на звернення до суду.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.12.2016 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_3 з цим адміністративним позовом.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2016 року у справі № 425/3389/16-а позов задоволено частково, внаслідок чого, визнано дії Управління щодо нездійсненні призначення та виплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_3 згідно її заяв від 31.07.2015, від 16.12.2015 та від 16.06.2016 - неправомірними, зобов'язано Управління здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок №505) згідно її заяв від 31.07.2015, від 16.12.2015 та від 16.06.2016.

Постанова мотивована тим, що відповідачем не надано суду доказів, які підтверджують наявність підстав для не призначення допомоги згідно п. 6 Порядку № 505 та доказів наявності підстав для припинення виплати допомоги згідно п. 12 цього Порядку, не призначення, не нарахування та не виплата допомоги позивачу відповідачем не є законними.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 до заяви від 16.12.2015 та 16.06.2016 копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тому, у зв'язку з поданням неповного комплекту документів, відсутні підстави для призначення щомісячної адресної допомоги. Також, апелянт вважає, що нездійснення призначення та виплати не є діями. При цьому, обставини щодо правомірності або неправомірності щодо нездійснення нарахування судом не з'ясовувалися.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

В ході розгляду справи місцевим судом було досліджено особову справу ОСОБА_3 № 1359, яка наявна в Управлінні, копія якої долучена до цієї адміністративної справи, в складі особової справи ОСОБА_3 наявна особова справа № 621507 ОСОБА_5, який є її чоловіком (а.с. 101-198).

Судом встановлено, що згідно довідки № 917000219 від 03.11.2014 ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Зазначену довідку ОСОБА_3 отримала 03.11.2014, про що є відмітка на відривному талоні (а.с. 185, 191-193, 195, 196).

З вказаної довідки від 03.11.2014 вбачається, що ОСОБА_3 разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, перемістилася з серпня 2014 року з міста Луганська, яке є тимчасово окупованою територією (району проведення антитерористичної операції) до міста Рубіжне (а.с. 185).

Також 03.11.2014 ОСОБА_3 звернувся до Управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в заяві позивач зазначила як члена сім'ї свого неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 189).

20.11.2014 Управлінням прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, за яким з 03.11.2014 по 02.05.2015 ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_7, 2009 року народження, як сім'ї призначена допомога в сумі 1326,00 гривень: їй 442,00 гривні як працездатній особі та неповнолітньому - 884,00 гривні (а.с. 188).

12.06.2015 ОСОБА_3 звернулася по Управління з заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний термін та повідомила про відсутність змін, що впливають на призначення допомоги, склад сім'ї, майновий та фінансовий стан не змінювався (а.с. 184).

06.07.2015 Управлінням прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, за яким з 12.06.2015 по 11.12.2015 ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_7, 2009 року народження, як сім'ї призначена допомога в сумі 1326,00 гривень: їй 442,00 гривні як працездатній особі та неповнолітньому - 884,00 гривні (а.с. 183).

31.07.2015 ОСОБА_3 звернулася до Управління із заявою № 8295 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, згідно якої зазначила змінений слід сім'ї, додавши до її складу свою неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, до заяви були додані копія свідоцтва про народження дочки та довідка від 05.06.2015 з Рубіжанської школи № 10 про те, що дочка є ученицею 3-А класу (а.с. 179, 180).

Ця заява ОСОБА_3 була прийнята спеціалістом Управління за прізвищем Кривошеєво. Л. 31.07.2015, про що свідчить відмітка на заяві та присвоєння заяві номеру 8295 (а.с. 179).

31.07.2015 ОСОБА_3 Управлінням було видано нову довідку № 917008295 від 31.07.2015, згідно якої позивач разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_7, 2009 року народження та ОСОБА_6, 2006 року народження перебувають на обліку як особи, переміщені з районів проведення антитерористичної операції до міста Рубіжне Луганської області, про що свідчить відривний талон (а.с. 138, 177, 178).

31.07.2015 ОСОБА_3 звернулася до Управління із заявою, в якій просить перерахувати допомогу, в зв'язку з включенням до складу сім'ї її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, 2005 року народження (а.с. 139).

Доводи апелянта, що ця заява не була розглянута, оскільки вбачається, що дата її подання написана іншим почерком ніж написана заява, тому є сумніви, що цю дату написала позивач, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів тому представником відповідача не надано.

В особовій справі позивача не міститься будь-якого рішення чи повідомлення щодо вирішення питання про перерахунок допомоги, згідно зазначеної заяви ОСОБА_3 від 31.07.2015 про перерахунок допомоги.

В подальшому 16.12.2015 ОСОБА_3 звернулася по Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій зазначила членами своєї сім'ї своїх двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, 2009 року народження та ОСОБА_6, 2005 року народження (а.с. 184).

Як вбачається з особової справи позивача, її чоловік ОСОБА_5 10.11.2014 перемістився разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 з міста Луганська до міста Києва та взятий на облік 22.12.2014 в Управлінні праці та соціального захисту населення у Голосіївському районі м. Києва (а.с. 171).

За рішеннями від 14.02.2015 та від 15.06.2015 УПСЗН у Голосіївському районі м. Києва ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6, 2005 року народження призначено допомогу на проживання з 22.12.2014 по 21.02.2015 у розмірі 1326,00 гривень, з 22.02.2015 по 21.04.2015 - 1105,00 гривень, з 22.04.2015 по 21.06.2015 - 884,00 гривні (а.с. 146, 161, 162).

24.07.2015 ОСОБА_5 звернувся до УПСЗН в Голосіївському районі м. Києва із заявою про видачу довідки, в зв'язку зі зменшенням складу сім'ї та в цей же день йому було видано нову довідку № , в якій вже були відсутні відомості про його дочку (а.с. 142, 143).

Згідно листа Управління від 05.02.2016, який було надіслано директору Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної військово-цивільної адміністрації, вказано, що призначити ОСОБА_3 допомогу з 31.07.2015 немає підстав, тому що особова справа її чоловіка та дочки надійшла з міста Києва до Управління 10.11.2015, також призначити допомогу за заявою ОСОБА_3 від 16.12.2015 немає підстав, оскільки у заяві та за відомостями копії паспорту зазначене зареєстроване місце проживання позивача з дітьми у Чернігівській області (а.с. 127).

16.06.2016 ОСОБА_3 звернулася по Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій зазначила членами своєї сім'ї своїх двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, 2009 року народження та ОСОБА_6, 2005 року народження та з заявою про призначення допомоги на наступний шестимісячний строк (а.с. 121, 122).

22.06.2016 на адресу позивача Управлінням надіслано лист про повідомлення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги, в зв'язку з ненаданням до заяви копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, також у заяві вказана інша адреса реєстрації у Чернігівській області, ніж адреса, яка заявлена у довідці від 31.07.2015 у місті Луганську, тому в зв'язку з наданням неповного комплекту документів та невідповідності відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги (а.с. 19, 120).

08.07.2016 на адресу позивача Управлінням було направлено лист про зазначення підстав для не призначення їй щомісячної адресної допомоги та повідомлено, що допомога не призначалася за заявою від 31.07.2015 в зв'язку з відсутністю особової справи на дату подання заяви. Також, в зв'язку з реєстрацією позивача за адресою в Чернігівській області їй було призупинено виплату щомісячної допомоги і на наступний шестимісячний строк адресна допомога відповідно до заяви позивача від 16.06.2016 не призначалася (а.с. 20-21).

27.07.2016 ОСОБА_3 було подано до Управління заяву № 13522 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, із зазначенням відомостей про членів її сім'ї: неповнолітніх дітей ОСОБА_6, 2005 року народження та ОСОБА_7, 2009 року народження, в зв'язку із зміною адреси місця проживання в м. Рубіжне Луганської області. В зв'язку із зміною адреси 29.07.2016 Управлінням була видана нова довідка № 917013522 та вилучений оригінал довідки № 917008295 від 31.07.2015 (а.с. 110-113).

29.07.2016 ОСОБА_3 звернулася до Управління з заявою про призначення щомісячної допомоги та за рішенням Управління від 31.08.2016 було призначено допомогу з 29.07.2016 по 28.01.2017 у розмірі 2210,00 гривень ОСОБА_3 та її двом неповнолітнім дітям (а.с. 101, 103, 107).

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради у відповідності до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509) отримала довідку № 917000219 від 03.11.2014, надалі змінила її на довідку № 917008295 від 31.07.2015 та надалі змінила на довідку № 917013522 від 29.07.2016. Всі попередні оригінали довідок від 03.11.2014 та від 31.07.2015 знаходяться в особовій справі позивача, яка зберігається в Управлінні (а.с. 9-11, 110, 112, 138).

Колегією суддів встановлено, що позивач з 03.11.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Управлінні як особа, яка переміщується. Разом з нею з 03.11.2014 обліковується її неповнолітній син ОСОБА_7, 2009 року народження та з 31.07.2015 її неповнолітня дочка ОСОБА_6, 2005 року народження.

Відповідно Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення допомоги 31.07.2015, далі - Порядок № 505), цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Отже, згідно Порядку № 505 в цій конкретній справі умовами для надання ОСОБА_3 щомісячної адресної допомоги є: громадянство України; постійне проживання на території України; переміщення з районів проведення антитерористичної операції; перебування на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення.

У п. 3 Порядку № 505 визначено якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку), заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період (абзац 7 п. 3 Порядку № 505).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та її неповнолітні діти станом на час подання заяв про перерахунок та призначення грошової допомоги від 31.07.2015, від 16.12.2015, від 16.06.2016 відповідно, є громадянами України, мають постійне проживання на території України, переміщені з району проведення АТО, перебувають на обліку в Управління, тобто наявні визначені у п. 2 Порядку № 505 умови для призначення та виплати їм грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що до заяв позивачем не було додано копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, а тому документи, подані позивачем відповідачу не відповідали вимогам Порядку № 505.

Ці доводи відповідача спростовуються наявністю в особовій справі позивача, яка формується, ведеться та зберігається відповідачем, копій та оригіналів всіх таких довідок позивача, оформлених відповідачем станом на час звернення позивача із заявами про призначення допомоги.

Також, доводи представника позивача, що за заявою позивача від 31.07.2015 допомога не може бути призначена до надходження з УПСЗН Голосіївського району м. Києва особової справи чоловіка позивача та її дочки, колегія суддів не приймає, оскільки Порядком № 505 передбачено призначення допомоги з часу звернення.

Пунктом 6 Порядку № 505 передбачено лише три підстави для відмови в призначенні допомоги, в ході розгляду справи судом не було встановлено наявності жодної з цих підстав.

Пунктом 8 Порядку № 505 встановлено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Дослідивши особову справу позивача, суд встановив, що Управлінням всупереч п. 3 Порядку № 505 не було перераховано з серпня 2015 року грошову допомогу згідно поданої ОСОБА_3 заяви про такий перерахунок 31.07.2015 про зміни у складі сім'ї, також всупереч п. 8 зазначеного порядку не було прийнято рішення про відмову чи призначення допомоги позивачу та не було надано позивачу відповідного повідомлення про це (а.с. 139).

При цьому судом встановлено, що ще 31.07.2015 Управлінням було видано ОСОБА_3 нову довідку № 917008295, в якій було враховано збільшення складу сім'ї позивача та зареєстровано неповнолітню дочку ОСОБА_6, 2005 року народження (а.с. 138).

Також, в особовій справі позивача відсутнє й будь-яке рішення про відмову чи призначення допомоги позивачу після її звернення до відповідача з заявою від 16.12.2015 про призначення допомоги (а.с. 132).

У пункті 12 Порядку № 505 визначені підстави для припинення грошової допомоги з наступного місяця особам та вказано, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Під час розгляду справи, судом не було встановлено підстав, визначених у п. 12 Порядку № 505 для припинення виплати грошової допомоги позивачу.

В особовій справі міститься повідомлення за підписами трьох працівників відповідача про припинення виплати адресної допомоги з 01.12.2015 згідно п. 11 Порядку № 505 (а.с. 131).

Дослідивши це повідомлення, колегія суддів не вважає його таким, що прийняте відповідачем у відповідності до пункту 12 Порядку № 505, оскільки це повідомлення не містить прізвища, ім'я та по батькові особи, якій припиняється виплата, а також у п. 11 зазначеного Порядку взагалі не встановлені підстави для такого припинення, в ньому йде мова про обов'язок уповноваженого представника сім'ї повідомляти про зміни, які впливають на призначення грошової допомоги та вимоги про повернення надміру сплачених коштів (а.с. 131).

Судом встановлено, що в особовій справі позивача відсутні докази про повідомлення її про припинення, відмову в призначенні грошової допомоги на її заяви від 31.07.2015 та від 16.12.2015, лише 08.07.2016 позивачу було надіслано відповідь стосовно зазначених її заяв (а.с. 20-21).

Після чергового звернення позивача із заявами про призначення та продовження виплати допомоги від 16.06.2016, відповідачем позивачу була надіслана відповідь від 22.06.2016 про повідомлення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги, в зв'язку з тим, що відповідач змінила зареєстроване місце проживання з міста Луганська на Чернігівську область та відповідні зміни не були внесені до довідки про взяття на облік переміщеної особи від 31.07.2015 (а.с. 120).

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що в даному випадку зазначені у відповіді підстави для відмови в призначенні допомоги не впливають на її призначення, оскільки значення має лише адреса покинутого місця проживання особи згідно ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У цій справі такою адресою для позивача та її дітей є місто Луганськ, тому подальша реєстрація позивача за іншою адресою за умови відсутності у неї права власності на таке житло поза зоною проведення АТО в Чернігівській області не впливають на призначення їй грошової допомоги.

Отже, колегія суддів вважає, що відмова у призначенні допомоги позивачу згідно її заяви від 16.06.2016 не є законною, оскільки підстави для такої відмови згідно п. 8 Порядку № 505 судом не встановлені, а підстава зазначена у повідомленні відповідача не передбачена Порядком № 505.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що жодних належних повідомлень про припинення виплати позивачу чи рішень про відмову в призначенні грошової допомоги, до направлення позивачу листа від 22.06.2016, відповідач позивачу не надсилав, оскільки доказів зворотного представником відповідача до справи не надано.

Також, колегія суддів зазначає, що наявність у позивача та її дітей громадянства України, статусу переміщених осіб та перебування позивача на обліку в Управлінні є підставою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з дня звернення позивача за її призначенням, тобто з 31.07.2015, з 16.12.2015 та з 16.06.2016.

Відповідачем не надано суду доказів, які підтверджують наявність підстав для не призначення допомоги згідно п. 6 Порядку № 505 та доказів наявності підстав для припинення виплати допомоги згідно п. 12 цього Порядку, не призначення, не нарахування та не виплата допомоги позивачу відповідачем не є законними.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду цієї справи відповідачем не надано суду переконливих доказів правомірності своїх дій, одночасно суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нездійснення призначення та виплати щомісячної адресної допомоги позивачу згідно її заяв від 31.07.2015, від 16.12.2015 та від 16.06.2016 не ґрунтується на вимогах законодавства України, зокрема, не відповідають Постанові Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, тому є протиправними, в зв'язку з цим позовні вимоги про визнання цих дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату грошової допомоги згідно зазначених заяв, підлягають задоволенню. При цьому суд вказує, що вирішення цього спору захистить не тільки порушені права позивача, а ще й права її неповнолітніх дітей на соціальний захист, гарантовані Конституцією України.

Як вже зазначалося вище, ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.12.2016 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_3 з цим адміністративним позовом. В ході розгляду цієї справи та вирішенні питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, судом також було враховано, що обставини, на які посилалася позивач, вплинули на визначення нею життєвих пріоритетів, серед яких на першому місті для неї не було звернення до суду. При цьому за наявності порушення права позивача з боку відповідача, на думку суду, її права підлягають захисту з початку такого порушення, тобто з 31.07.2015.

Порядком № 505 встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних, зокрема, з наданням щомісячної адресної допомоги особам, здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та за рахунок коштів, що надходять до державного бюджету у вигляді благодійної або міжнародної допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що нездійснення призначення та виплати не є діями не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, оскільки згідно частини другої статті 200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2016 року у справі № 425/3389/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов