Справа № 815/3890/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3890/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання незаконними дій, зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративеним позовом до Національного банку України (далі - НБУ) про визнання незаконними дії щодо не виплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05 травня 2015 року по 24 травня 2016 року; та зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) завказаний період у розмірі 162760,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що на підставі судового рішення, яким скасовано наказ управління НБУ в Одеській області №150-к від 30.04.2015р. про звільнення, та власної заяви, НБУ звільнено позивача з роботи 24 травня 2016 року, за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). Тому НБУ зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату за вимушений прогул у період з 05 травня 2015 року по 24 травня 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2015 року наказом управління НБУ в Одеській області № 150-к, ОСОБА_1- завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій, було звільнено з роботи з 05 травня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі №815/3180/15 за позовом ОСОБА_1 до НБУ в особі управління НБУ в Одеській області визнано протиправним та скасовано наказ НБУ №150-к від 30.04.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1.".

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року змінено мотивувальну частину постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, а саме виключено посилання суду першої інстанції на відсутність зміни організаційної структури та скорочення штату працівників в управлінні НБУ в Одеській області, та викладено її у редакції цієї постанови. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

На підставі зазначеної постанови суду, та за заявою ОСОБА_1 від 07.06.2016, НБУ видало наказ від 21.06.2016 № 2709-к, яким ОСОБА_1 звільнено з робот з 24 травня 2016 року за угодою сторін, та здійснено виплату копменсації 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки: основої за робочій рік з 28.11.2015 до 24.05.2016 - 15 календарних днів, додаткової за 15 років стажу державної служби (18.03.2016 - 17.03.2017) - 15 календарних днів.

Підставою звернення до суду став лист НБУ від 29.06.2016 № 17-0007/53990, яким ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки Одеським окружним адміністративним судом, та Одеським апеляційним адміністративним судом відповідне рішення не прийнято.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції вважав позовні вимоги необґрунтовані, документально не підтверджені, та такі, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Колегія судів погоджужється з висновком суду першої інстанції та вважає зазначити наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи із буквального тлумачення вказаних положень, колегія суддів зазначає, що обов'язок прийняти рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи покладений на орган, який розглядає трудовий спір про поновлення на роботі.

При цьому, Пленум Верховного Суду України в п. 34 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 до суду із позовними вимогами про поновлення ії на роботі у зв'язку з незаконним звільненням не зверталася, її було звільнено з роботи з 24 травня 2016 року за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, згідно її заяви.

Таким чином, позивачем вибрано не належний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки звернення до суду із даним позовом є похідним від позову про поновлення її на роботі.

Тому, примаючи до уваги усе вищенаведене, а також те, що після судового скасування наказу про звільнення ОСОБА_1, на попередній роботі остання поновлена не була, до виконання своїх функціональних обов'язків не приступала, а була звільненна з роботи з 24 травня 2016 року за угодою строрін та їй здійснено виплату копменсацій невикористаної щорічної відпустки до 24 травня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними до адміністративного позову, факти та мотивування яких не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що було правильно встановлено судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 7 лютого 2017 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова