Справа № 820/6002/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

31 січня 2017 р. № 820/6002/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника відповідача - Макової А.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (правонаступником якої є Південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) від 14.06.2016 року № 21766-00, від 14.06.2016 року № 21767-00 та від 14.06.2016 року №21768-00.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірними рішеннями контролюючого органу, прийнятими на підставі рішення Нововодоласької селищної ради від 23.01.2015 № 2206 "Про встановлення податку на майно" яким встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_2 було нараховано податок на нерухомість за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 у загальному розмірі 22189,52 грн. На переконання позивача, згадане рішення місцевої ради, в силу положень статті 12 Податкового кодексу України, може застосовуватись лише до правовідносин, які виникли з 01.01.2016, а тому нарахування на його підставі податків за 2015 рік є протиправним.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що за інформацією ІС «Податковий блок» у власності ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) перебувають: нежитлова будівля загальною площею 1011,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 нежитлова будівля загальною площею 468,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 нежитлова будівля загальною площею 342 кв.м, за адресою АДРЕСА_3, які, відповідно до положень підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У судовому засіданні представник відповідача Макова А.І., проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на позицію, викладену в письмових запереченнях.

Позивач у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником наступного нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1011,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_3, що не заперечувалось у судовому засіданні представником відповідача.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2015 р. N 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби", реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема Нововодолазьку ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області реорганізовано шляхом приєднання до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається внесення 04.08.2016 запису про припинення юридичної особи Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Таким чином, хоча податкові правовідносини первинно виникли між позивачем - платником податків та Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, проте, за наслідками реорганізації останню приєднано до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, позов до суду пред'явлено до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській відносно позивача винесено наступні податкові повідомлення-рішення , яким позивачу було визначено суму податкових зобов'язань за платежами - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості: від 14.06.2016 № 21766-00 на суму 5705,11 грн., від 14.06.2016 № 21767-00 на суму 4165,56 грн., від 14.06.2016 № 21768-00 на суму 12318,85 грн. ( а.с.5-7).

Не погодившись з зазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 69 Закону України від 21 травня 1997 року № 280-97/ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, міські ради наділені повноваженнями приймати рішення, зокрема, з питань встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, керуючись при цьому вимогами Податкового кодексу України.

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. При цьому обов'язок із сплати податку на нерухомість покладено на платників податку, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Отже, обов'язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, покладено на позивача після набрання чинності Законом N 71-VIII від 28 грудня 2014 року, а не поширено на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015.

Суд зазначає, що положення п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" Конституційним Судом України неконституційними не визнавались, отже, вказана норма чинного законодавства відповідає статті 58 Конституції України.

Положеннями підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, встановлено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Отже, питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, хоча, він і відноситься до місцевих податків, визначається Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до п.п. 266.1.1. п.266.1. ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.5.1. п.266.5. ст.266 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на час прийняття спірних ППР), ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Слід зазначити, що податок, являє собою інструмент владного впливу держави в суспільних інтересах, оскільки по своїй суті є соціальним обов'язком, від виконання якого залежить суспільний розвиток.

Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Нововодолазької селищної ради "Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради" на 2015 рік, прийнятому на LI сесії VI скликання визначено в межах Нововодолазької селищної ради Харківської області об'єкт оподаткування, базу оподаткування, ставку податку, порядок обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 8-11). Дане рішення прийнято з дотриманням приписів п. 4 Прикінцевих положень Закону України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

У вказаному рішенні зазначено, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено у розмірі 1 відсотку розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Оскільки позивач є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1011,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_4 нежитлової будівлв загальною площею 342 кв.м, за адресою АДРЕСА_5, він зобов'язаний сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки загалом на суму 22189,52, у тому числі:

- по нерухомості загальною площею 1011,4 кв.м -12318,85 грн. ( 12,18* 1011,4);

- по нерухомості загальною площею 468,4 кв.м - 5705,11 грн. ( 12,18 * 468,4);

- по нерухомості загальною площею 342 кв.м - 4165,56 грн. ( 12,18 * 342).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Посилання позивача, викладені ним у позовній заяві стосовно того, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, є помилковими, оскільки законодавець не змінює вид податку, а запроваджує новий.

При розгляду даної справи, в контексті зазначеного, судом було враховано правову позицію Харківського апеляційного адміністративного суду, викладену в постановах від 16.01.2017 по справі № 816/1297/16 та від 22.09.2016 по справі № 816/1051/16, а також висновки ВАС України, зазначені в постанові від 28 вересня 2016 року по справі К/800/10935/16.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи, відповідачем було належним чином доведено, що позивач обтяжений обов'язком сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки належні йому об'єкти нерухомого майна, є об'єктом оподаткування, отже, спірні рішення контролюючого органу прийнято на підставі та у спосіб, передбачений законодавством, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 14.06.2016 року № 21766-00, від 14.06.2016 року № 21767-00 та від 14.06.2016 року №21768-00, суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.