Справа № 750/10438/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

08 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.Ф.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю:

представника позивача Тихоновського Д.М.

представника відповідача Остапенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо повернення на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату для доопрацювання його документів наданих для виплати одноразової грошової допомоги, що оформлено протоколом від 10.06.2016 № 46 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України за заявою ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги прийняти рішення про призначення такої в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що був встановлений на день настання інвалідності ІІІ групи, та встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання судового рішення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, обидві сторони подали апеляційні скарги, в яких, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просять постанову суду скасувати в частині, а саме: позивач в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити рішення про повне задоволення позовних вимог, а відповідач в частині задоволення позову з ухваленням рішення про відмову в позові повністю.

В судовому засіданні представник позивача доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив задовольнити його апеляційну скаргу.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник третьої особи до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.09.2015 висновком Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1765/ж встановлено, що при огляді ОСОБА_1 виявлено рубці, які є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році.

22.09.2015 на засіданні Центральної військово-лікарської комісії встановлено, що поранення, контузія головного мозку у 1988 році та захворювання у ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується протоколом № 3459.

16.02.2016 було підтверджено наявність у позивача ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що видано довідку до акту огляду МСЕК серії АВА № 018825.

01.03.2016 позивач звернувся до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги та відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975 від 25.12.2013 та надав копії документів, а саме: паспорту та ідентифікаційного коду, довідки МСЕК (первинну), банківських реквізитів, військового квитка, постанови Центральної військово-лікарської комісії та висновку судмедекспертизи.

02.03.2016 заява ОСОБА_1 та документи направлені на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату, які 04.03.2016 з висновком про наявність права позивача на отримання вказаної допомоги, надіслані на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

19.07.2016 Чернігівським ОВК за вх. № 5/2973с отримано витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10.06.2016 № 46, в якому комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність дій Міністерства оборони України щодо непризначення позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час встановлення ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-563а14), право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Відповідно до п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Отже, позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 16.02.2016р., і вона має бути призначена та виплачена відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Колегія суддів погоджується з тим, що подання ОСОБА_1 до Чернігівського обласного воєнкомату заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами Порядку N 975.

Відповідно до приписів п. 12-13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Позивач надав відповідачеві через уповноважену особу Чернігівський обласний військовий комісаріат, необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги , проте, останнім рішення про виплату чи про відмову у здійсненні виплати допомоги прийнято не було, натомість, як встановлено вище, безпідставно повернуто документи на доопрацювання.

Щодо посилання Міністерства оборони України на те, що позивачем не надано документу, який би свідчив про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами. (Ухвала Вищого адміністративного суду від 22.01.2015 по справі № 2а-1626/12/1370).

Так, правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст.16 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975 є відповідний висновок МСЕК, який надавався позивачем відповідачу.

Крім того, в матеріалах справи наявні висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та витяг з протоколу засідання ЦВЛК, які також підтверджують зв`язок поранення (контузія) та захворювання з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви позивач з доданими документами про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що оформлено протоколом Міністерства оборони України від 10.06.2016 року № 46 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині висновки суду першої інстанції не спростовують та судом відхиляються.

Разом з тим, перевіряючи висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 спірну одноразову грошову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Так, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Прийняття рішення про призначення та виплату військовослужбовцю одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975 відноситься до внутрішньої компетенції Міністерства оборони України, а тому в суду відсутні підстави для задоволення зазначених вимог адміністративного позову.

В цей же час колегія суддів зазначає, що судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході розгляду справи встановлено, що військовим комісаріатом до Міністерства оборони України були надані всі документи, визначені пунктом 11 Порядку № 795, для подальшого винесення відповідного рішення по одноразовій грошовій допомозі позивача, при цьому, Міністерство оборони не приймало рішень про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, повернувши документи на доопрацювання.

Висновок суду першої інстанції про скасування рішення про повернення документів на доопрацювання є законним та обґрунтованим, проте при встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах судом не було вирішено питання про відновлення такого права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині та прийняття рішення про зобов`язання відповідача з дотриманням процедури розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, наведених у даному судовому рішенні.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14), в якій зазначено, що, оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, тому постанова суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про їх часткове задоволення.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти відповідне рішення на підставі наданих документів.

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Зобов`язати Міністерство оборони України протягом місяця з дня отримання копії цієї постанови надати суду першої інстанції звіт про виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 10 лютого 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.