Справа № 816/1902/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1902/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Полтавської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про скасування вимоги, зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

21.10.2016 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі Полтавська ОДПІ, відповідач) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.34) просить:

- визнати неправомірною та скасувати вимогу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн;

- визнати безнадійною суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.07.2014 по 12.07.2016 за вимогою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн, зобов'язати Полтавське ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області списати заборгованість ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за вимогою від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн, як безнадійну.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у липні 2014 року в звязку з проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Луганськ, був вимушений припинити ведення господарської діяльності та переїхати з місця постійного проживання до м. Полтава. 03.08.2016 відповідачем безпідставно нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску на суму 9680,04 грн та винесено вимогу № Ф-565-17 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 9680,04 грн. Зазначає, що статтею 9-4 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивача звільнено від сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на час проведення на території Луганської області антитерористичної операції, а недоїмка визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Позивач та представник позивача надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.53).

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (а.с.52). Також надав до суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність виставлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17. Зазначав, що з 01.01.2016 законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобовязань платниками єдиного соціального внеску, які перебували на обліку на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (а.с.30-32).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) у встановленому законом порядку був зареєстрований як фізична особа підприємець 23.11.2007, перебував на обліку платників податків в ДПІ в Артемівському районі м. Луганська ГУ ДФС у Луганській області (а.с.11-12).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача за КВЕД: 18.12 Друкування іншої продукції (а.с.11).

У липні 2014 року позивач фактично припинив ведення господарської діяльності у звязку із проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Луганськ.

Згідно з довідкою від 19.04.2016 № НОМЕР_2, виданої Управлінням соціального захисту населення, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с.10).

У звязку із неможливістю проведення господарської діяльності за місцем реєстрації та місцем податкового обліку, позивач звернувся до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про припинення підприємницької діяльності.

11.07.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за власним рішенням, номер запису № 3026420 (а.с. 11-12).

12.07.2016 ОСОБА_1 взятий на податковий облік Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.

03.08.2016 відповідачем нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску на суму 9680,04 грн та винесено вимогу № Ф-565-17 від 03.08.2016 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9680,04 грн (а.с.13).

17.08.2016 позивач звернувся до ГУ ДСФ у Полтавській області із скаргою на вимогу № Ф-565-17 від 03.08.2016 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9680,04 грн, у якій просив скасувати вимогу та борг по ній (а.с.15).

Рішенням від 15.09.2016 №951/Ф/16-31-10-05-11 про результати розгляду скарги скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вимогу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 без змін (а.с.16-17).

Позивач не погодився з вимогою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суть спірних правовідносин в частині формування та направлення спірної вимоги полягає у правомірності винесення податковим органом вимоги щодо сплати суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску із урахуванням положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 (далі Закон України № 2464-VІ).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 цього Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 уведене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII (надалі - Закону України № 1669-VII).

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 - р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

У позовній заяві позивач зазначає, що з липня 2014 року господарську діяльність не здійснював, а тому на підставі пункту 9-4 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України № 2464 - VІ в зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганськ вважає, що звільнений від виконання своїх обов'язків зі сплати єдиного соціального внеску на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції.

У письмових запереченнях відповідач зазначав, що Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", зокрема вилучено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII, а відповідно, скасовано пункт 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 № 2464 -VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 № 2464 - VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема: розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 такого змісту: "Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 12.08.2014 № 1636-VIІ (у редакції від 27.09.2014) до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464 - VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внесено зміни, а саме: доповнено пунктом 9-3 у такій редакції: "Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

Згідно із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці від 02.03.2015 № 219-VIII пункт 9-3 у редакції Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII вважається пунктом 9-4.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (пунктом 28) з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункт 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (яким доповнено пункт 9-3 до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464).

Норма проіснувала в Законі № 1669-VII з 15.09.2014 до 01.01.2016 внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, але в повній мірі збереглася в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464 -VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у вигляді пункту 9-4.

Отже, пункт 9.4 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 - VІ (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII), норма якого продовжує свою дію в часі.

Станом на час прийняття спірної вимоги антитерористична операція не закінчена, а тому строк подання передбаченої положеннями пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" заяви про звільнення від виконання обовязків, визначених частиною 2 статті 6 цього Закону, не настав.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непоборної сили (форс мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово промислової палати України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав сертифікат Полтавської торгово-промислової палати від 22.11.2016 №24.14-07/661, яким засвідчено факт проведення антитерористичної операції у м. Луганськ, відсутність діючих органів державної влади, та які є обставинами непереборної сили (форс-мажору), що настали з 07.04.2014 і діють до теперішнього часу (а.с.39).

У запереченнях на позов відповідач зазначив, що недоїмка у ОСОБА_1 виникла під час перебування на обліку в ДПІ в Артемівському районі м. Луганська ГУ ДФС у Луганській області та складає 9680,04 грн ( ІІІ кв.2014 року - 1267,57 грн; IV кв.2014 року - 1267,95 грн; І кв.2015 року - 1267,95 грн; ІІ кв.2015 року - 1267,95 грн; ІІІ кв.2015 року 1323,47 грн; IV кв.2015 року та І-ІІ кв.2016 року - 3285,15 грн).

Отже судом встановлено, що початковим періодом нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску є третій квартал 2014 року, тобто нарахування недоїмки розпочалося після 14.04.2014.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач у період з 14.04.2014 і до теперішнього часу звільнений від виконання обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону України № 2464 щодо сплати єдиного внеску, що виключає виникнення у нього недоїмки по сплаті цього внеску у визначений період, а отже, вимога Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи зазначене, для повного захисту прав позивача у даних спірних правовідносинах, суд відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовну вимогу ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною та скасування вимоги Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання безнадійною суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску за вимогою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн та зобов'язання відповідача списати заборгованість ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за вимогою від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн, як безнадійну, то суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки судом не встановлено іншої недоїмки у позивача, ніж та, яка визначена зазначеною вимогою, правова оцінка якій вже надана судом вище - визнана протиправною та скасована. Позивач не має іншого боргу, а тому відсутні підстави для його списання.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково.

25.11.2016 представником позивача подано до суду заяву про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з розглядом справи у розмірі 264,00 грн (а.с.37).

В якості обґрунтування зазначив, що 15.11.2016 звернувся до Полтавської торгово-промислової палати зі зверненням (а.с.54) щодо віднесення антитерористичної операції на території м. Луганськ до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Оскільки Полтавська торгово-промислова палата діє на платній основі, то позивачу довелося сплатити 264,00 грн за отримання сертифікату від 22.11.2016 №24.14-07/661.

Статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено види судових витрат, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Суд зазначає, що стаття 87 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем не надано доказів понесення витрат на правову допомогу, витрат пов'язаних із прибуттям до суду, а також відсутні докази про витрати, пов'язанні із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, вимога позивача про повернення понесених витрат у розмірі 264,00 грн за отримання сертифікату Полтавської торгово-промислової палати від 22.11.2016 №24.14-07/661, не підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати позивача не підпадають під визначені частиною третьою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, що пов'язані з розглядом справи.

Водночас, суд вважає за необхідне повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської ОДПІ сплачений судовий збір відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.08.2016 № Ф-565-17 у розмірі 9680,04 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна