Справа № 185/5606/16-а(2-а/185/430/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" лютого 2017 р. справа № 185/5606/16-а (2-а/185/430/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі №185/5606/16-а за позовом ОСОБА_2 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнанння неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.06.2016 року звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо зменшення ОСОБА_2 в ході виконання постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року загального відсотку розрахунку розміру пенсії від заробітку з 85 відсотків на 80 відсотків;

- скасувати розпорядження Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області 182642 від 05.05.2016року;

- зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії з 19 травня 2013 року у розмірі 85 відсотків сум заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та повернути незаконно утриману частину пенсії.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та скасовано розпорядження 182642 від 05.05.2016 року щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії державного службовця при виконанні постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року, з застосуванням діючих норм Закону України «Про державну службу» з урахуванням 80 відсотків від сум її заробітної плати.

Зобов'язано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року у справі №185/11885/13-а, виходячи з розміру 85 відсотків від сум її заробітної плати, з якої були сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням різниці, що була виплачена у цей період.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14.03.2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі, як одержувач пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, та індексації заробітної плати, починаючи з 19 травня 2013 року ( а.с.7-9, 10).

Відповідач своїм розпорядженням №182642 від 05.05.2016 року здійснив позивачу перерахунок пенсії за рішенням суду з 01 лютого 2014 року у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, загальний розмір її пенсії станом на 19.05.2013 року складає 2899,40 грн.( а.с.11).

23.05.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області із заявою, в якій просила вирішити питання щодо перерахування їй пенсії з 19.05.2013 року з 80 % до 85 % відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», згідно з яким їй в 2011 році призначена пенсія, а з 19.05.2013 року за рішенням суду здійснювався перерахунок пенсії, а не призначення пенсії (а.с.13).

Пенсійний орган листом №П/125 від 02.06.2016 року повідомило позивачу, що при виконанні рішень суду розмір пенсії визначається з урахуванням редакції статті 37 Закону України «Про державну службу» на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання постанови суду (а.с.14-16).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_2 оскаржила його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснивши позивачу за рішенням суду перерахунок пенсії, безпідставно зменшив розмір відсотку, від якого обчислюється пенсія позивача з 85% до 80% від суми заробітної плати на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням змін, внесених Законом №3668-УІ, тобто діяв поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, право на отримання пенсії державних службовців мали особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80% суми їх посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до розпорядження №182642 від 18.09.2013 року позивачу була призначена та виплачувалась пенсія в розмірі 85% заробітної плати (а.с.12).

З 01 жовтня 2011 року вступив в силу Закону №3668-VІ, яким внесено зміни до Закону №3723-ХІІ , зокрема до статі 37, відповідно до яких пенсії державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014року №1166-VІІ внесені зміни до статті 37 Закону №3723-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія держслужбовцям призначається в розмірі 70% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення частини третьої ст.37 Закону № 3723-ХІІ щодо призначення пенсії державним службовцям пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90% посадового окладу, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ, а з моменту набрання чинності Закону № 1166-УІІ втратили чинність положення ст.37 Закону №3723-ХІІ щодо призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з тим, підстави і порядок перерахунку пенсії державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону №3723-ХІІ, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону 3668-VI змін не зазнали.

Згідно ст.37-1 Закону №3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється, виходячи з сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд апеляційної інстанції виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст.37 Закону №3723-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсій державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Посилання апелянта на ту обставину, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2014 року, зобов'язано управління провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 19.05.2013 року, а тому перерахунок УПФУ проведений, виходячи з 80% від заробітної плати державного службовця, є необґрунтованим з наведених вище підстав. Крім того, вказаними рішеннями судів не переглядався відсоток, від якого обчислюється пенсія позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача зробити перерахунок пенсії позивача відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» виходячи з 85% від сум її заробітної плати, з якої було сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням різниці, що була виплачена у цей період.

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33, 37 Закону № 3723-XII і в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп вбачається, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не доведено правомірність зменшення ОСОБА_2 в ході виконання постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року загального відсотку розрахунку розміру пенсії від заробітку з 85 відсотків на 80 відсотків.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі №185/5606/16-а залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі №185/5606/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак