Справа № 220/2345/16-а
Суддя: Яненко Г. М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/2345/16-а
Номер провадження2-а/220/6/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року

Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.,

при секретарі Черновал І.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні соціальної допомоги при народженні дитини та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій відповідача щодо відмови у призначенні соціальної допомоги при народженні дитини незаконними, зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області призначити та виплатити допомогу при народженні дитини; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Вимоги заявника підтримані в судовому засіданні її представником, мотивовано тим, що зверненню до органів соціального захисту у визначений строк перешкоджали обєктивні обставини, а невиплата такої допомоги порушує права дитини, що передбачені Конвенцією про права дитини.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на відсутність в діях субєкта владних повноважень будь - яких порушень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено:

27.06.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Нижньокринської селищної ради м. Макіївка Донецької області вчинено відповідний актовий запис № 48. (12.01.2016 року повторно видана копія свідоцтва про шлюб серії І-НО № 441261 наявна в матеріалах справи).

Відповідно до вказаної копії свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу дружина ОСОБА_5 виявила бажання іменуватись прізвищем ОСОБА_4.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії ВТ № 173168, виданого Красноармійським МВ ГУДМС України в Донецькій області 17 листопада 2015 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі судового рішення від 23 грудня 2015 року у справі № 234/19760/15-ц, яким встановлено факт народження ОСОБА_3 17 грудня 2014 року у м. Макіївка, Донецької області дитини чоловічої статі, 19 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження серії І-НО № 707378. про що складено відповідний актовий запис № 2. Батьком записаний ОСОБА_4, матір`ю ОСОБА_3

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.08.2016 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 фактичне місце перебування позивача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_6 є вул. Миру, 28 с. Костянтинопіль, Великоновосілківський район, Донецької області.

Як стверджує позивач, її представник, після реєстрації, як внутрішньо переміщена особа ОСОБА_3 неодноразово зверталась до органу соціального захисту населення з заявою про призначення допомоги на дитину, однак її заява, без зазначення причин, задоволена не була

На виконання судового рішення від 20 жовтня 2016 року у справі № 220/1860/16-а, Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області розглянуло її заяву про призначення допомоги на дитину, і листом № 8547 від 17 листопада 2016 року повідомило про відмову у призначенні допомоги через те, що із відповідною завою ОСОБА_3 звернулась після закінчення 12 місячного терміну з дати народження дитини.

Відмова органу соціального захисту у призначенні та виплаті допомоги, на думку позивача порушує охоронювані законом права та інтереси дитини, і стала підставою для звернення до суду із позовом про їх захист в судовому порядку.

За твердженням позивача, можливості звернутись із відповідною заявою їй перешкоджало те, що вона перебувала на тимчасово окупованій території, та відсутність можливості у встановленому законом порядку отримати документи, на підставі яких, вона та її дитина могли перетнути лінію розмежування, а також звернутись до органів соціального захисту із відповідною заявою у встановлений 12 місячний строк.

У свою чергу, представник відповідача звертає увагу суду на те, що така допомога призначається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною, тобто могла бути призначена і за зверненням батька.

Крім того, отримання позивачкою паспорта громадянина України 17 листопада 2015 року (в межах 12 місяців із дати народження дитини 17 грудня 2014 року) свідчать про те, що лінію розмежування із тимчасово окупованою територією вона все ж перетинала, і не була позбавлена можливості звернутись із відповідною заявою у встановлені строки.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 4 "Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року", покладає на держав-учасників вживати всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав. Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Змістом п.7 ст. 7 Сімейного кодексу України, визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (п.8 ст.7 СК України) .

Поряд з цим, обовязок утримувати дитину, піклуватись про добробут, здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, за змістом Конституції України, Сімейного кодексу України, лежить в першу чергу на батьках дитини.

Згідно ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини, відповідно до ч.2 ст.11 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", зазначений перелік є вичерпним

Пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Як зазначалось вище, обовязок утримувати дитину, піклуватись про добробут, здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, лежить в першу чергу на батьках дитини.

Держава, в свою чергу, створює умови для реалізації батьками їхніх обовязків.

З огляду на наявність у матеріалах справи документів, зокрема копії паспорта ОСОБА_3, які свідчать про її перебування на підконтрольній Україні території в межах строку, встановленого для подання заяви на отримання допомоги по догляду за дитиною, а також передбачене законом право подання такої заяви батьком дитини, відсутність обовязку подавати додаткові документи, окрім визначених законом, суд не вбачає достатніх підстав для визнання поважними причин подання відповідної заяви по закінченню встановленого 12 місячного строку після народження дитини.

Можливість поновлення такого строку не передбачена ні самим Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а ні Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року в редакції відповідного періоду.

Інших обставин, що вказують на неправомірність дій відповідача позивачем не зазначено.

При даних обставинах, підстав для задоволення позову у суду немає.

Понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 122, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Великоновосілківський районний суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.М.Яненко