Справа № 212/231/17-а
Суддя: Колочко О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/231/17-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14 липня 1997 року отримував пенсію за вислугу років на підставі Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилось 60 років, та він набув право на призначення йому пенсії за віком відповідно до Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 01 листопада 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, із застосуванням для розрахунку пенсії розміри середньої заробітної плати працівників на одну особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення для призначення пенсії. Листом № 280/Ж відповідач повідомив, що пенсія за віком і заробітна плата для обчислення пенсії розрахована виходячи із середньої заробітної плати за 2007 рік. Вважає, що відповідач своєю відмовою порушив його конституційні права на отримання повного розміру пенсії та просив визнати протиправними дії Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні йому пенсії за віком та відмови у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, зобов'язати Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію за віком з 01 листопада 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015 роки.

Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, підтримала заперечення проти позову, викладені письмово та долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши її обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та в період з 14 липня 1997 року по 31.10.2016 року отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

10.10.2016 року позивачу виповнилось 60 років, та з 11.10.2016 року він набув право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01.11.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, яка була йому призначена з 01.11.2016 року. При призначенні пенсії позивачу відповідачем був здійснений розрахунок з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, який становить 1197,91 грн.

Листом № 280/Ж відповідач надав роз'яснення позивачеві щодо обчислення розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

За ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон України №2262-XII), яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України № 2262-XII , передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст. 5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Натомість, обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший.

З огляду на вищевикладене, до даних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 3 ст. 45 Закону України №1058-ІV, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно частини другої статті 40 Закону України №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати, та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Право на пенсію за віком у позивача виникло вперше, а тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, виходячи із розміру заробітної плати за 2013-2015 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні в галузях економіки за 2007 рік.

ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не містить посилань на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України».

За таких обставин даний показник не має відношення до пенсії позивача за вислугу років, оскільки при її розрахунку він не застосовувався. А тому і не повинен застосуватися при розрахунку йому пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача у 2016 році за призначенням іншої пенсії за іншим законом, то при її обчисленні має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2013, 2014, 2015 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. змін, що були внесені до статей 40, 42 Закону №1058- ІV від 28.05.2008 р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою тільки підтверджується застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати в Україні саме за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на перерахунок пенсії, передбаченого ч. 4 ст. 42 Закону №1058-ІV основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Зазначені у спільному листі Мінпраці та Пенсійного фонду України вказівки не ґрунтуються на правових підставах. Вказані центральні органи влади вчинили дію, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно з якими органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Але відповідачем правомірність прийнятого рішення щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком не доведена.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідачем були вчинені дії, що суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючими законами України.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.8, ч.2 ст.19, ст.22 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ч. 4 ст. 42; ч. І ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6,7, 11, 17, 18, 69-71, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та відмови у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Зобов'язати Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії за віком з 01 листопада 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривню 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Колочко