Справа № 820/9468/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 р.Справа № 820/9468/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представників позивача - Ляшенка Ю.О., Беспалої Т.С.,

представників відповідача - Ананко Ю.М.,Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015р. по справі № 820/9468/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенчурі Трейд Оіл"

до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області , Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенчурі Трейд Оіл" (далі по тексту - ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач - 1), Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач -2), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 19.06.2015 року, № від 19.06.2015 року, які складені на підставі висновків акту перевірки №1083/22/39492557 від 09.06.2015 року;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 27.07.2015 року, № від 27.07.2015 року, які складені на підставі висновків акту перевірки №6/22/39492557 від 13.07.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015р. по справі № 820/9468/15 адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 19.06.2015 р., № від 19.06.2015 р., які складені на підставі висновків акту перевірки №1083/22/39492557 від 09.06.2015 р.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 27.07.2015 р., № 27.07.2015 р., які складені на підставі висновків акту перевірки №6/22/39492557 від 13.07.2015 р.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області - подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016р. розгляд справи проводився в режимі відео конференції.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. допущено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області - на правонаступника - Чернігівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Представники відповідача - Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області - в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенчурі Трейд Оіл" () зареєстровано 14.11.2014 р. в Чернігівському міському управлінні юстиції за № 0011607, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 17.11.2014 р. за №50/12392 та станом на час проведення перевірок перебувало на обліку в ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області.

26.03.2015 р. Державною податковою інспекцією у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області за вих. №3610/10/25-26-15-01-17 на адресу ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження по взаємовідносинам з ТОВ "Нафтокомпані" за період з 01.02.2015 р. по 28.02.2015 р. та подальшу реалізацію товарів, придбаних у вищевказаного контрагента (т.1 а.с.100).

ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" листом від 15.04.2015р. контролюючому органу надало письмові пояснення та копії первинних документів (т.1 а.с. 101).

29.05.2015 року за вих. №5846/10/25-26-22-05-09 Державною податковою інспекцією у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на адресу ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження по взаємовідносинам з ТОВ "Нафтокомпані" (т.1 а.с.102).

У відповідь на запит від 29.05.2015 року вих. №5846/10/25-26-22-05-09 ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" листом №60 від 05.06.2015р. повідомило, що копії документів відповідно до переліку надавалися на запит №3610/10/25-26-15-01-17 від 26.03.2015 р. (т.1 а.с. 103).

Фахівцями Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на підставі п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.78.1.4. п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), наказу керівника ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області від 29.09.2015 року №1268 в період з 29.05.2016р. по 05.06.2015р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенчурі Трейд Оіл" з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Нафтокомпані" () за лютий 2015 року, за результатами якої складено акт №1083/22/39492557 від 09.06.2015 року (т. 1 а.с. 23-28).

Відповідно до висновків акту №1083/22/39492557 від 09.06.2015 року контролюючим органом встановлено порушення п. 44.6, ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 VI зі змінами та доповненнями в результаті чого ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму ПДВ 569044,00 грн., в тому числі: за лютий 2015 року на суму ПДВ - 569044,00 грн., та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму ПДВ - 938946,00 грн. , у тому числі: за лютий 2015 року на суму ПДВ 938946,00 грн. (т. 1 зв. бік а.с. 28).

На підставі акту перевірки №1083/22/39492557 від 09.06.2015 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 711305,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 569044,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 142261,00 грн. (т. 1 а.с. 30), та податкове повідомлення - рішення № від 19.06.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 938946,00 грн. (т. 1 а.с.31).

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями № від 19.06.2015 року та № від 19.06.2015 року, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ГУ ДФС у Чернігівській області "Про результати розгляду скарги " від 13.08.2015 року №2189/10/25-01-10-04-15 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (т.1 а.с. 85-88).

Рішенням ДФС України "Про результати розгляду скарги" від 11.09.2015 року №19464/6/99-99-10-01-01-25, скарга платника податків залишена без задоволення (т.1 а.с. 89-91).

Крім того, фахівцями Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на підставі п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.78.1.11. п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України, постанови старшого слідчого з ОВС першого відділу КР СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області від 21.05.2015 року "Про проведення перевірки ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" (), наказу керівника ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області від 19.06.2015 року №1444 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" з питань декларування в податковій звітності з ПДВ у складі податкового кредиту операцій з ТОВ "Капітал Х", код 37365100 за березень, квітень 2015 року, за результатами якої складено акт №6/22/39492557 від 13.07.2015 року (т. 1 а.с. 32-41).

Відповідно до висновків акту перевірки №6/22/39492557 від 13.07.2015 року контролюючим органом встановлено порушення позивачем п. 44.6, ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 VI зі змінами та доповненнями в результаті чого ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму ПДВ 2520844,00 грн. в тому числі: за березень 2015 року - на суму ПДВ 764382,00 грн., за квітень 2015 року - на суму ПДВ 1756462,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму ПДВ 962608,00 грн., у тому числі: за березень 2015 року - на суму ПДВ 944021,00 грн., за квітень 2015 року - на суму ПДВ 18587,00 грн. (т. 1 а.с. 41).

На підставі акту перевірки №6/22/39492557 від 13.07.2015 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 3781266,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 2520844,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1260422,00 грн. (т.1 а.с. 42), та № 27.07.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 962608,00 грн. (т. 1 а.с. 43).

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями № від 27.07.2015 року та № від 27.07.2015 року позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до ГУ ДФС у Чернігівській області, яка рішенням ГУ ДФС у Чернігівській області "Про результати розгляду скарги" від 25.09.2015 року №2540/10/25-01-10-04-15 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін. (т.1 а.с. 92-96)

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 19.06.2015 року, № від 19.06.2015 року, № від 27.07.2015 року, № від 27.07.2015 року, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення № від 19.06.2015 р., № від 19.06.2015 р., № від 27.07.2015 р., № 27.07.2015 р., винесені з порушенням норм чинного законодавства та підлягають скасуванню, як такі що прийняті з порушенням ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Відповідно до пункту 201.4. ст. 201 Податкового Кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування таких підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач у періоді, який підлягав перевірці, мав господарські відносини, зокрема з ТОВ "Нафтокомпані" та ТОВ "Капітал Х".

Так, між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" (покупець) та ТОВ "Нафтакомпані" (постачальник) укладений ряд договорів поставки: № НК-0055 від 01.02.2015 року; № НК-0075 від 09.02.2015 року; № НК-0131 від 14.02.2015 року; № НК-0206 від 23.02.2015 року; № НК-0271 від 26.02.2015 року; № НК-0283 від 28.02.2015 року, предметом яких є поставка нафтопродуктів (т. 2 а.с. 13-16, 17-18, 21-22, 25-26, 29-30, 33-34).

На підтвердження виконання умов даних правочинів позивачем надано акти приймання - передачі, податкові накладні. (т.2 а.с. 16, 20, 24, 28, 32, 36).

Фактичне переміщення товару за вищевказаними договорами поставки підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) за лютий 2015 року (т.2 а.с. 37-161)

Перевезення нафтопродуктів здійснювалось відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568).

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за лютий 2015р. по рахунку 281, 282, 203.

Зберігання нафтопродуктів ПАТ "Дніпронафтопродукт" здійснювалось відповідно до договору зберігання № 4489 від 05.01.2015 року між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (т. 3 а.с. 15-16)

На підтвердження виконання договору зберігання надано акт приймання-передачі наданих послуг № 02202 від 28.02.2015 року (т.3 а.с.19), рахунок фактура № 02202 від 28.02.2015 року (т. 3 а.с. 18), протокол узгодження ціни від 28.02.2015 року (т.3 а.с. 17), акти здачі та прийомки зі зберігання (т. 3 а.с. 20-21).

Разом із отриманим товаром за вищевказаними правочинами постачальником передано позивачу паспорта якості та сертифікати відповідності на нафтопродукти.

Крім того, на товарно-транспортних накладних наявних в матеріалах справи міститься копія чеку з АЗС, на підтвердження факту оприбуткування товару.

У подальшому придбаний у ТОВ "Нафтакомпані" товар був реалізований через мережу АЗС, які знаходились у користуванні ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" на підставі договорів оренди:№02/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №03/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №01/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №В-24А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-23А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-25А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-26А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт".

Наявність у підприємства позивача операторів заправних станцій підтверджується наказами про прийняття на роботу та штатним розписом (т.3 а.с. 1-14).

В матеріалах справи наявні змінні звіти з АЗС №№ 8, 10, 11, 20 орендованих підприємством позивача за вище зазначеними договорами, а також копії чеків на підтвердження реалізації товару придбаного за договорами поставки укладеними між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ТОВ "Капітал Х", а саме: № КХ-0043 від 01.03.2015 року; № КХ-0174 від 31.03.2015 року; № КХ04-0026 від 01.04.2015 року; № КХ04-0066 від 22.04.2015 року.

Між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ТОВ "Капітал Х" укладено договори поставки нафтопродуктів, а саме: № КХ-0043 від 01.03.2015 року; № КХ-0174 від 31.03.2015 року; № КХ04-0026 від 01.04.2015 року; № КХ04-0066 від 22.04.2015 року. (т.2 а.с. 69-70, 73-74, 109-110, 113-114)

На підтвердження виконання умов даних правочинів позивачем надано акти приймання - передачі нафтопродуктів, податкові накладні. (т. 2 а.с. 72, 76, 112, 116).

Фактичне переміщення товару за вищевказаними договорами поставки підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Перевезення нафтопродуктів здійснювалось відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568).

Крім того, разом із отриманим товаром за вищевказаними правочинами постачальником передано позивачу паспорта якості та сертифікати відповідності на нафтопродукти.

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за лютий 2015р. по рахунках 281, 282, 203.

Крім того, разом із товарно-транспортними накладними, наявними в матеріалах справи, до суду надано копії чеків з АЗС, на підтвердження факту оприбуткування товару.

Зберігання нафтопродуктів ПАТ "Дніпронафтопродукт" здійснювалось відповідно до договору зберігання № 4489 від 05.01.2015 року між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (т. 3 а.с. 15-16)

На підтвердження виконання договору зберігання надано до суду акт приймання-передачі наданих послуг № 03168 від 31.03.2015 року (т.3 а.с. 23), рахунок фактура № 03168 від 28.02.2015 року (т. 3 а.с. 22), протокол узгодження ціни від 28.02.2015 року (т.3 а.с. 17), акти здачі та прийомки зі зберігання (т. 3 а.с. 24-25), а також акт приймання-передачі наданих послуг № 04208 від 30.04.2015 року (т.3 а.с. 27), рахунок фактура № 04208 від 30.04.2015 року (т. 3 а.с. 26), протокол узгодження ціни від 28.02.2015 року (т.3 а.с. 17), акти здачі та прийомки зі зберігання (т. 3 а.с. 28-29).

Разом із отриманим товаром за вищевказаними правочинами постачальником передано позивачу паспорта якості та сертифікати відповідності на нафтопродукти.

Розрахунки за надані послуги перевезення здійснювалися у безготівковій формі, в підтвердження чого позивачем надано до суду рахунки-фактури, оборотно-сальдову відомість по рахунку № 631 за березень, квітень2015 року.

У подальшому придбаний у ТОВ "Капітал Х" товар був реалізований через мережу АЗС, які знаходились у користуванні ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" на підставі договорів оренди:№02/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №03/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №01/01-2015 від 05.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Севен Севенті Петроліум"; №В-24А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-23А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-25А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт"; №В-26А/201 від 15.12.2014 р., укладеного з ТОВ "Валвіт" (т. 2 а.с.206-249).

Наявність у підприємства позивача операторів заправних станцій підтверджується наказами про прийняття на роботу та штатним розписом (т.3 а.с. 1-14).

В матеріалах справи наявні змінні звіти з АЗС №№ 8, 10, 11, 20 орендованих підприємством позивача за вище зазначеними договорами, а також копії чеків на підтвердження реалізації товару придбаного за договорами поставки, укладеними між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ТОВ "Капітал Х", а саме: № КХ-0043 від 01.03.2015 року; № КХ-0174 від 31.03.2015 року; № КХ04-0026 від 01.04.2015 року; № КХ04-0066 від 22.04.2015 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань з оплати вартості товарів за вказаними правочинами шляхом перерахування грошових коштів.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити на те, що відповідачем ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на відсутність у контрагентів статусу платника ПДВ на момент вчинення та виконання правочинів, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл". У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів, отриманих від ТОВ " Нафтакомпані ", ТОВ " Капітал Х ", взаємопов'язаності позивача та ТОВ " Нафтакомпані ", ТОВ " Капітал Х ", обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового Кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Крім того слід зазначити, що відповідно до Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" (із змінами і доповненнями) товариство здійснює операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу нафтопродуктів використовуючи реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з п.15 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Підпунктом 10.3.1.3 пунктом 10.3.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України передбачений порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС за готівку через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює споживачами готівкою.

Зокрема, розділом 3 цієї Інструкції та ст. 2 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, до розрахунковий документ - це документ установленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек тощо), що підтверджує факт продажу товарів, отримання коштів, надрукований у випадках, передбачених законодавством України, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій.

Отже, розрахунки за продані нафтопродукти на АЗС, інші товари можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі відповідно до законодавства, разом з товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару.

Таким чином, чеки є підтвердженням факту постачання ТМЦ протягом лютого, березня та квітня 2015 року , які є об'єктом оподаткування з ПДВ відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) (т. 2 а.с. 37-150).

Щодо посилань відповідача в актах перевірки, що частина наданих документів не прийняті як належні докази, оскільки вони містили недоліки в їх оформленні, що на думку ДПІ виключають можливість їх використання як документів, що надають право на формування податкового кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №957, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно з п.4 Порядку заповнення податкової накладної, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

Відповідно до п.17 Порядку заповнення податкової накладної, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положеннями п.18 Порядку у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках з отримувачем (покупцем), постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна.

Також, необхідно зауважити на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Постійні зв'язки постачальника з покупцями підтверджують факти придбання, тобто постійні відносини між продавцем та покупцем, що підтверджують надані до суду чеки (т. 2 а.с. 37-150).

ТОВ "Нафтакомпані" виписало податкові накладні ТОВ "Снечурі Трейд Оіл" №1500074 від 28.02.2015 року, №1500094 від 28.02.2015 року, №1500150 від 28.02.2015р., від 28.02.2015р. №1500226, від 28.02.2015р. №1500291, від 28.02.2015р. №1500169, та ТОВ "Капітал Х" виписало податкові накладні №31047 від 31.03.2015р., від 31.03.2015р. №31178, від 30.04.2015р. №30019, від 30.04.2015р. № 30108 відповідно до п.17 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 01.11.2011 року №1379, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо твердження суб'єкта владних повноважень про відсутність факту реального вчинення господарських операцій через отримання податкової інформації від податкового органу, на обліку якого перебувають контрагенти позивача і не підтвердження можливості здійснення ними господарської діяльності , з урахуванням специфіки товару та його кількості, колегія суддів зазначає наступне.

Належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського Кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного Кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не надано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платників податків або за викладеними в акті фактами діяльності платників податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу закону отримання податковим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентами платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Крім того, зазначені відповідачем обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Адже, Податковий Кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи, оскільки позивач та його контрагент є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст. 61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегія суддів також акцентує увагу і на тому, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Враховуючи викладене, оскільки ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" належним чином була підтверджена правомірність віднесення до податкового кредиту суми ПДВ наданими до перевірки належно оформленими податковими накладними, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов'язань між сторонами спірних правочинів, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу.

Посилання податкового органу на відсутність сертифікатів якості підлягають відхиленню, оскільки їх ненадання не є підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару за умови наявності інших документів на підтвердження реальності постачання товарів чи надання послуг, адже сертифікати якості в силу положень ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" не є документами первинного бухгалтерського обліку.

З наданих позивачем первинних документів вбачається, що господарські операції між ТОВ "Сенчурі Трейд Оіл" та ТОВ " Нафтакомпані ", ТОВ " Капітал Х " мали реальний характер, у зв'язку з чим у відповідача не було підстав для неприйняття до заліку зазначених документів при визначенні податкового кредиту підприємства у звітному податковому періоді.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішень, що оскаржуються.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини, які викладені відповідачем в актах перевірки та в апеляційній скарзі, неможливо кваліфікувати як порушення, що передбачені п. 44.6, ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність прийнятих відповідачем податкових повідомлень - рішень дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати по справі не підлягають розподілу в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015р. по справі № 820/9468/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 06.02.2017 р.