Справа № 815/6677/16
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6677/16
У Х В А Л А

01 лютого 2017 року

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Гуманенко В.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю

Від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреністю

Від третьої особи: не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Успенська 17 в особі голови правління ОСОБА_5 до заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради в особі Постійно діючої комісії із землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається справа за адміністративним позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Успенська 17 в особі голови правління ОСОБА_5, в якій позивач просить суд визнати протиправними дії заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6, щодо направлення листа за вих. №4029-16 від 24.11.2016 року до голови постійно діючої комісії із землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради з вимогою щодо призупинення розгляду питання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0, 2314 га за адресою: м.Одеса, вул.Успенська, 17, для експлуатації та обслуговування прибудівної території ОСББ Успенська 17 та призупинення винесення вказаного проекту на сесію Одеської міської ради для затвердження.

16.12.2016 року від першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 до суду за вх.№34089/16 надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та спір підлягає розгляду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказує, що спірні відносини виникли між позивачем та першим заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 під час здійснення прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000056 за ч.1 ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України та регламентовані Кримінально - процесуальним кодексом України. Перший заступник керівника місцевої прокуратури, який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений на звернення до органів місцевого самоврядування з відповідною вимогою та даному випадку, при прийнятті такого рішення він не виконував функції суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а прийняв таке рішення як самостійна процесуальна особа на підставі та в порядку, визначеному КПК України (ст.ст.36, 93 КПК України).

В судовому засіданні представники відповідача підтримали наведене клопотання та просили суд задовольнити його.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти закриття провадження у справі, вказавши, що вказане клопотання є необгрунтованим у зв'язку з недоведеністю. Так, відповідач вказує, що вимога направлялася до органу місцевого самоврядування в рамках кримінального провадження під час проведення досудового слідства, то ОСОБА_6 вчиняв спірні дії як прокурор в даному кримінальному провадженні, разом з цим, будь-яких доказів на підтвердження означених обставин до суду відповідачем надано не було, не надано витяг з ЄРДР, постанови про затвердження групи прокурорів на підтвердження того, що саме ОСОБА_6 є прокурором в даному кримінальному провадженні. Оскільки відповідачем документально не підтверджено клопотання про закриття провадження у справі, то в його задоволенні слід відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, суб'єкт владних повноважень в розумінні пункту 7 частини 1 статті З Кодексу адміністративного судочинства України це орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (в тому числі орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних відносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. З Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; скасовувати незаконні та необгрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; пред'являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об'єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необгрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді. Докази можуть бути одержані на території іноземної держави в результаті здійснення міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Оскаржувані дії прокурора з надсилання листа на адресу Одеської міської ради в особі Постійно діючої комісії із землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради вчинені відповідачем з посиланням у листі від 24.11.2016р. на вимоги ст.ст.36,93 КПК України та ту обставину, що відповідач здійснює процесуальне керівництво в досудовому розслідуванні в кримінальній справі.

В матеріалах справи наразі відсутні докази на підтвердження вищевказаної обставини.

При цьому зміст листа від 24.11.2016р. не надає можливості зробити висновок, що досудове розслідування в кримінальній справі здійснюється саме з приводу внесення недостовірних даних у технічну документацію із землеустрою, подану на затвердження ОМР ОСББ «Успенська17», натомість, у листі припускається, що існує небезпека незаконного відведення земельної ділянки по вул.Успенській,17 у м.Одесі та порушення у звязку із цим прав фізичних осіб.

Поряд з цим, лист від 24.11.2016р. не містить вимог або процесуальних рішень прокурора, які згідно ч.1 ст.36 КПК України є обовязковими до виконання особою, якій лист адресований (голова постійно діючої комісії із землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради), в листі викладене прохання призупинити розгляд питання затвердження проекту землеустрою.

Згідно ч.ч.1,2 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Оскаржувані дії прокурора не підпадають під вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності прокурора, що можуть бути оскаржені в порядку ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Згідно ч.ч.1-3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001 правосуддя України здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України. Цим рішенням Конституційного Суду України кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України. Згідно з п. 4.2 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р. правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорам відповідно до процесуального законодавства України.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 груднями року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони право і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

За правилами вказаних норм КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідач в своєму клопотанні про закриття провадження у справі зазначає, що лист за вих. №4029-16 від 24.11.2016 року був направлений до органу місцевого самоврядування в рамках здійснення прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000056 за ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України та ОСОБА_6 в даному випадку при зверненні з вимогою не виконував функції суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а прийняв таке рішення як самостійна процесуальна особа на підставі та в порядку, визначеному КПК України.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що лист від 24.11.2016р. направлений на адресу постійно діючої комісії із землеустрою та земельних відносин Одеської міської ради саме в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні та є за своїм юридичним статусом процесуальним рішенням (вимогою) прокурора як процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.69, ч.1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На доведення обґрунтованості клопотання про закриття провадження у справі відповідачем доказів не надано.

Суд відхиляє посилання відповідача на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 24.04.2012р. у справі №21-989во10, оскільки вона стосується питання бездіяльності прокуратури за заявою позивача про вчинення злочину та неприйняття процесуального рішення за ст.97 КПК України.

В даній справі не йдеться про незаконність подібних дій прокурора, які б у разі їх вчинення підлягали б оскарженню в порядку, передбаченому КПК України (п.1 ч.1 ст.303 КПК України).

Щодо звернення відповідача до змісту Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.03.2011р. №334/8/13-11, то надані судами касаційних інстанції розяснення також стосуються порядку розгляду вимог заявників про оскарження рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування та прокурорів під час перевірки заяв і повідомлень про злочини (ст.214 чинного КПК України).

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги, що у звязку із досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні ОСББ «Успенська 17» виходячи з положень ст.303 КПК України не має визначених законом підстав оскаржити дії відповідача в порядку, передбаченому КПК України, суд дійшов висновку, що даний спір є спором адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За таких обставин клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.157,160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі №815/6677/16 відмовити.

Ухвала про відмову в закритті провадження у справі оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.02.2017 року.

Суддя М.М. Аракелян