Справа № 808/2189/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
07 лютого 2017 рокусправа № 808/2189/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.
суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.
за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року в адміністративній справі
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягом з наказу (по стройовій частині) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 117 від 06.06.2016, виключено 06 червня 2016 року зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення підполковника ОСОБА_1 , офіцера оперативного відділення штабу, звільненого відповідно до ч. 8 пп. «б» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України за станом здоров`я наказом командувача Національної гвардії України № 74 о/с від 20.05.2016.
Вислуга років станом на 06 червня 2016 року становить 18 років 10 місяців 11 днів.
Як зазначив позивач, після перерахування 13 червня 2016 року відповідачем коштів на його банківський рахунок, ОСОБА_1 дійшов висновку про заниження одноразової грошової допомоги при звільненні, адже відповідач, при здійснення її розрахунку, не включив щомісячну додаткову грошову винагороду, яка виплачувалася у розмірі 60 % від грошового забезпечення, що свідчить про порушення вимог чинного закону та стало підставою для звернення до суду з позовом.
Як вбачається з відповіді Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 1768 від 30.06.2016, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога, що виплачується при звільненні особи з військової служби.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно з ч. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» № 889 від 22.09.2010, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби установлено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з п. 5 Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 8 інструкції встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (п. 9 Інструкції).
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності неврахування Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 .
Доводи апелянта щодо неприйняття судом першої інстанції до уваги тієї обставини, що ОСОБА_1 проходив військову службу та був звільнений з військової служби у Національній гвардії України та не має відношення до Збройних Сил України, а тому відповідно положення постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 (у редакції на час її прийняття та в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 161 від 13.03.2013) до спірних правовідносин не застосовуються, суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, адже положення вказаного підзаконного акту розповсюджують свою дію також на військовослужбовців Національної гвардії України та його положення судом першої інстанції було застосовано саме в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Спростовуючи доводи апелянта, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 72 від 31.01.2015, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана інструкція набрала чинності лише 16.12.2016.
Крім того, колегія суддів зазначає, що факт відрахування аліментів з урахуванням сум щомісячної грошової винагороди жодним чином не підтверджує та не спростовує її тимчасовий характер.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 808/2189/16 - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.
Повний текст ухвали складений 10 лютого 2017 року.
Головуючий: О.В. Головко
Суддя: А.В. Суховаров
Суддя: Т.І. Ясенова