Справа № 820/4051/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 лютого 2017 р. № 820/4051/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд з урахуванням уточнень скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 25.04.2016 року № та Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2016 року № в повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначив, що податкові повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та Київською ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняті незаконно, є необґрунтованим, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначив, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України ( далі за текстом ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Способи здійснення податкового контролю визначені в п.62.1 ст.62 ПК України, серед яких проведення перевірок (п.п. 62.1.3)

Згідно з ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Статтею 77 ПК України встановлюється порядок проведення документальних планових перевірок.

Відповідно до п.77.1, п.77.2 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно з текстом п.77.4 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до 77.6 ст.77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Виходячи з вищевикладеного, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3, (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_3), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_3 проінформований про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 25.02.2016 №45/10/20-23-17-02-18, яке разом з копією наказу від 25.02.2016 №139 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» направлено рекомендованим листом та отримано особисто ФОП ОСОБА_3 Направлення від 11.03.2016 р. №3 пред'явлено та вручено під підпис ФОП ОСОБА_3 12.03.2016 року. Перевірка проводилась з 12.03.2016 року.

Позивач зазначає, що його було позбавлено можливості ознайомитись з порушеннями, які вбачає податкова інспекція, вивчити акт перевірки та підписати, подати заперечення на акт перевірки та надати відповідні обґрунтування та докази на спростування викладених в акті порушень.

Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Відповідачем зазначено, що згідно поштового повідомлення про вручення - акт перевірки від 31.03.2016 №223/20-34-13-03/НОМЕР_3, вимога про сплату боргу від 31.03.2016 № - вручені, 19.04.2016, тобто платник податків мав час та можливість скористатися правом передбаченим ст. 86 ПК України.

Винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень обумовлено висновками акту №223/20-34-13-03-07/НОМЕР_3 від 31.03.2016.

Суд зазначає, що ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " від 16.07.99 № 996-ХIV (далі за текстом Закон №996-XIV) та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно п.2 ст.3 Закону №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.4 Закону №996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з п.2.4, п.2.6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704 (далі за текстом - Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно - матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну та фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані головному бухгалтеру підприємства, установи для прийняття рішення.

Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операцій саме вони є первинними. Лише за умови реального здійснення такі господарські операції підлягають документальному оформленню. В іншому випадку (за відсутності реально вчиненої господарської операції) документи мають статус формально складених (дефектних) і не набувають юридичної сили і доказовості первинного документа у розумінні ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд дослідивши обставини здійснення позивачем господарських операцій, відповідність вимогам законодавства первинних документів, на підставі яких ним були сформовані дані податкового обліку, зазначає наступне.

В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування. Фактично у перевіряємому періоді (з 01.01.2013 по 30.09.2014) здійснювала господарську діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; з 01.10.2014 по 31.12.2015- підприємницьку діяльність не здійснювала, доходу не отримувала.

Для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 використовувала у господарській діяльності орендовані у ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором оренди нерухомого майна № 01/04 від 01.04.2011. Загальна площа нежитлового приміщення 6 996,90 кв.м (площа 1, 2 поверхів - 3 437,4 кв.м, площа 3, 4 поверхів - 3 559,7 кв.м); термін дії договору до 31.07.2014. Площа орендованих приміщень змінювалась згідно з додатковими угодами до договору оренди № 01/04-П від 01.04.2011 та актів прийому-передачі нежитлового приміщення (офісне приміщення площею 20 кв.м). Відповідно до пункту 6.1 договору № 01/04 від 01.04.2011 Орендатор має право здійснювати ремонт об'єкта оренди за власний рахунок та згодою Орендодавця з наступним відшкодуванням витрат на ремонт.

ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору суборенди від 01.03.2012 № 010312, укладеному з ПАТ «Сан Інбев Україна», надано в суборенду нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3 437,2 кв.м (1, 2 поверхи). Відповідно до п. 5.2.1 зазначеного договору за вимогою Суборендатора Суборендодавець (ФОП ОСОБА_3.) надає додаткові площі під тимчасове зберігання на 3 та 4 поверхах. Згідно з додатковою угодою від 04.10.2012 до договору суборенди № 010312 ФОП ОСОБА_3 зобов'язується передати Суборендатору в користування майно площею 1 159.6 кв.м на 1 поверсі; за заявкою Суборендатора може надаватись додаткове майно площею до 2 277,6 кв.м. Термін дії договору суборенди - до 31.07.2014. Відповідно до умов договору суборенди ПАТ «Сан Інбев Україна» зобов'язано використовувати майно у відповідності з вимогами даного договору; утримувати об'єкт суборенди та прилеглу до нього територію в належному стані; утримувати та використовувати приміщення в належному стані у відповідності з договором.

Позивачем на адресу ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» направлені листи від 22.05.2013 та від 01.07.2014 щодо надання дозволу на поліпшення орендованого приміщення шляхом проведення поточного ремонту згідно з кошторисом робіт. До перевірки не надані первинні документи щодо погодження Орендодавцем проведення ремонту орендованих приміщень та згоду на відшкодування витрат на ремонт; також, не надані підтверджуючі документи щодо повідомлення та погодження з ПАТ «Сан Інбев Україна» (суборендатор) про проведення будівельних робіт.

ФОП ОСОБА_3 укладено з ФОП ОСОБА_5 договір від 01.02.2014 № 1-02/14 на підготовку до проведення поточного ремонту складських приміщень та прилеглої до них території загальною площею 1,2 га за адресою: м. Харків, вул.Роганська, 157. На виконання зазначеного договору ФОП ОСОБА_5 складені акти виконаних робіт б/д № б/н з підготовки до проведення поточного ремонту нежитлових приміщень та прилеглої території на загальну суму 283 825,17 грн. (підготовка складських приміщень № 1,2, відвантаження та вивезення обладнання із застосуванням погрущика та крану; підготовка території прилеглої до складів 1,2, загальною площею 780 кв.м. для укладання залізобетонних плит; вивезення б/в матеріалів; вирівнювання під'їзних шляхів до складів; засипка з утрамбовуванням ям та заглиблень щебенем, загальної площею 400 кв.м.) В наданих до перевірки актах виконаних робіт не зазначені ані дата виконання, ані номер, що не надає можливості встановити конкретний період виконання робіт. Крім того, договором суборенди передбачено, що Суборендатор забов'язаний самостійно утримувати об'єкт суборенди та прилеглу до нього територію. Розрахунки з ФОП ОСОБА_5 проведені у повному обсязі у готівковій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово- господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 01.10.2015 (акт від 08.10.2015 № 755/20- 34-17-01-07/НОМЕР_4). В ході перевірки ФОП ОСОБА_5 не надано будь-яких інших документів, які містять інформацію на підтвердження проведених робіт за договором від 01.02.2014 № 1-02/14, а саме: якими силами здійснювались роботи, якщо у підприємця відсутні наймані працівники і діяльність він здійснював самостійно; яким чином здійснювалося вивезення обладнання, б/в матеріалів із території складів, якщо у підприємця відсутні транспортні засоби; яким чином проводились роботи з засипки, утрамбування ям та заглиблень щебенем, якщо відсутні технічний персонал, виробничі активи, транспортні засоби.

У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи, що ФОП ОСОБА_3 не отримала від орендаря відшкодування витрат на проведення ремонтних робіт, перевіркою зазначено, що на порушення п.177.4 ст.177 ПК України підприємцем завищені витрати у сумі 283 825,17 грн. (ПДВ не передбачено), які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів.

Також, ФОП ОСОБА_3 укладено договір від 01.07.2014 № 01/07 з ТОВ «Сеолан» на виконання поточного ремонту складських приміщень за адресою АДРЕСА_1. На виконання зазначеного договору ТОВ «Сеолан» складені акти виконаних робіт за вересень 2014 року № б/н на загальну суму 186 881,01 грн., крім того ПДВ - 37 376,19 грн (ремонт штукатурки внутрішніх стін, колон, естакади по каменю і бетону цементним розчином, фарбування масляними составами раніше пофарбованих металевих в'їздних воріт, ремонт металевих площадок 1-го, 2-го поверхів, демонтаж плафонів, монтаж світильників, укладка бетонної суміші в конструкції, зборка і розборка деревинної щитової та інші). На виконання умов договору від 18.08.2014 № 18-08/4, укладеному з ТОВ «Сеолан», на підставі складених актів виконаних робіт за серпень 2014 року ФОП ОСОБА_3 віднесена вартість робіт з виготовлення віконних блоків у загальній сумі 119 509,0 грн. Розрахунки з ТОВ «Сеолан» проведено у повному обсязі у безготівковій формі.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Сеолан» щодо документального підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період з 01.03.2014 по 31.10.2014, за результатами якої складено акт від 18.12.2014 № 4551/20-36-22-03/39072643, в якому зазначено, що платник податків відпрацьовувався згідно з наказами Міндоходів України № 245/ДСК, № 110/ДСК. Актом встановлені взаємовідносини з контрагентами, які фактично за податковою адресою не знаходяться. Наслідком діяльності ТОВ «Сеолан» є виключно чи переважно формування податкового кредиту за рахунок інших суб'єктів підприємницької діяльності та проведення транзитних операцій для формування податкового кредиту для інших контрагентів покупців, тобто платник податку не має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Отже, підприємством перераховувались кошти та оформлювались документи без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. ТОВ «Сеолан» до перевірки не надано первинних документів, які свідчать про використання отриманих товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності або надання послуг в подальшому іншим замовникам (покупцям); не підтверджено фактичне переміщення ТМЦ (обладнання) та їх реального транспортування. Таким чином, ТОВ «Сеолан» фактично виступає «транзитером» отриманих товарно-матеріальних цінностей та послуг. Перевіркою зроблено висновок, що у ТОВ «Сеолан» відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість операцій з підприємствами - покупцями в розумінні вимог ПК України; відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби та операції ТОВ "Сеолан" не є господарською діяльністю підприємства. Крім того, головним відділом по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України в Харківській області отримані пояснення від керівника ТОВ «Сеолан» ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), яка пояснила, що ТОВ «Сеолан» вона створила особисто фактично для переведення безготівкових коштів підприємств та установ різної форми власності в готівку за певний відсоток від суми, яка буде переведена із готівкової форми в готівку. Діяльність підприємства полягала в тому, що до неї зверталися представники підприємств та установ щодо проведення безтоварних операцій. Для цього укладалися фіктивні договори про виконання певних робіт або надання послуг. Фактично ніякі роботи не виконувалися та послуги не надавалися.

У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи, що ФОП ОСОБА_3 не отримала від орендаря відшкодування витрат на проведення ремонтних робіт, а також факт отримання послуг (робіт) після закінчення терміну дії договорів оренди та суборенди, перевіркою зазначено, що на порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України підприємцем завищені витрати у сумі 306 390,01 гри. які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходів.

Враховуючи зазначені обставини, перевіркою ФОП ОСОБА_3 встановлено завищення витрат у 2014 році на загальну суму 590 215,18 грн. чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.139.1 ст. 139 ПК України, що вплинуло на заниження оподатковуваного доходу за 2014 рік у сумі 590 215,18 грн та заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 98 786,34 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ФОП ОСОБА_3 податковим повідомленням - рішенням від 25.04.2016 № збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб і у загальному розмірі 148 179,51 грн (основний платіж - 98 786,34 грн. штрафні (фінансові) санкції - 49 393,17 грн.).

Згідно зі ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п. 177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст.І77 ПК України).

Відповідно до п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 177.1 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст.167 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України (в редакції до 01.01.2015 р.) визначено, що ставка податку становить 15% бази оподаткування. У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці 1 цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січна звітного податкового року, ставка податку становить 17% з суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці 1 цього пункту.

Відповідно пп. 14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 138.8.1 п. 138.8 ст.138 ПК України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

З урахуванням наведених обставин, висновками акту перевірки від 31.03.2016р. № 223/20-34-03-07/НОМЕР_3 за результатами планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, встановлено порушення вимог п.п. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 , п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, що призвело до завищення суми валових витрат, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік у розмірі 98 786,34 грн.

Судом встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 року №892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби", реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно додатком 2, зокрема, Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області реорганізовано шляхом приєднання до Київської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області. Отже правонаступником Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області є Київська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Рішенням за результатами розгляду скарги ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року №3425/10/20-40-10-01-14, частково задоволено скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 25.04.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 24 696,58 грн. (штрафні (фінансові) санкції), в іншій частині зазначене рішення залишається без змін, а скаргу в цій частині без задоволення.

Згідно з п.п. 60.1.3 п.60.1 ст. 60 ПК України - податкове повідомлення-рішення і податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

З урахуванням рішення за результатами розгляду скарги Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року №3425/10/20-40-10-01-14, винесено податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі основний платіж - 98786,34 гри., штрафні (фінансові) санкції - 24696,59 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, через що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2017 року.

Суддя О.М.Тітов