Справа № 810/986/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року 810/986/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання незаконними протоколу та акту,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області (далі також відповідач, ОСОБА_2), в якому позивач просить:

- визнати незаконним протокол №1 засідання кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015;

- визнати незаконним акт від 21.02.2015, складений в тому, що 21.02.2015 в кабінеті начальника ОСОБА_2 ОСОБА_1 було запропоновано три рівнозначні посади.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 про відкриття провадження в адміністративній справі визнано поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду, поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом і відкрито провадження в адміністративній справі №810/986/16.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області, яке оформлене протоколом №1 від 21.02.2015 року, були грубо порушені вимоги чинного трудового законодавства, Закону України «Про міліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» у звязку зі скороченням посади позивача та незапропонуванням позивачу всіх наявних вакантних посад, наслідком чого стало незаконне звільнення позивача з ОВС.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що інформація, яка міститься у пункті 1.1 спірного протоколу щодо пропонування позивачу відповідних вакантних посад та відмови позивача від запропонованих посад, - не відповідає дійсним обставинам справи, а до повноважень кадрової комісії ОСОБА_2 не належить вирішення питань щодо призначення позивача на посаду та подальшого проходження ним служби в органах внутрішніх справ.

Так само позивач зазначає й про відомості, що містяться у акті від 21.02.2015 року, що складений начальником сектора кадрового забезпечення ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 щодо пропонування позивачу на вибір трьох рівнозначних посад та відмови останнього від їх зайняття.

Звернення до суду з даним позовом зумовлено тим, що саме оскаржувані протокол №1 засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015 та акт від 21.02.2015, складений в тому, що 21.02.2015 в кабінеті начальника ОСОБА_2 ОСОБА_1 було запропоновано три рівнозначні посади, були покладені в основу судового рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №810/2042/15, яким у задоволенні позову про поновлення на службі в органах внутрішніх справ було відмовлено.

Позивач у адміністративному позові стверджує, що жодних посад, які зазначені у протоколі від 21.02.2015 року №1 та акті від 21.02.2015 року, останньому не пропонувалось, питання подальшого проходження ним служби поставало лише формально, без мети переміщення позивача на іншу посаду.

При цьому позивач посилається на запис, зроблений позивачем на диктофон під час засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області 21.02.2015 на власному мобільному пристрої «Samsung GT-19500», з якого слідує, що на засіданні кадрової комісії позивачу повідомили, що його посада підпадає під скорочення, після чого начальник ОСОБА_2 ОСОБА_4 попросив доповісти начальника СДСБЕЗ ОСОБА_5 характеризуючі дані відносно позивача. Далі ОСОБА_3 повідомила, що є вакантні посади слідчого, оперуповноваженого карного розшуку та дільничного інспектора, проте відразу виступив начальник слідчого відділу ОСОБА_6, який зазначив, що у його підрозділі вільних посад не має. Тоді керівник, що очолює карний розшук, ОСОБА_7 вказав, що у своєму підрозділі позивача також не бачить, а начальник дільничних інспекторів Микитюк О.В. зазначив, що позивач до нього у відділ не захоче сам. Врешті ОСОБА_4 запитав у членів комісії, яку посаду запропонувати позивачу, на що ОСОБА_7 радив запропонувати посаду дільничного інспектора. ОСОБА_4 на дану пропозицію відреагував негативно та оголосив позивачу, щоб останній самостійно знайшов собі посаду у іншому міському відділі та звернувся з рапортом про переведення в інший територіальний підрозділ. Також довів до відома позивача, що якщо останній протягом трьох пяти днів не надасть відповідний рапорт, його буде звільнено з органів внутрішніх справ.

На підтвердження наведеного позивач надав суду дисковий носій з аудіозаписом засідання кадрової комісії ОСОБА_2, який зберігався в памяті пристрою «Samsung GT-19500» в папці «Sounds» під назвою «Запис002.m4a».

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивачу на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 пропонувались на вибір три рівнозначні посади: дільничного інспектора міліції, оперуповноваженого відділу карного розшуку, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей (за рахунок декретної посади), від зайняття яких позивач відмовився. Дані обставини викладені у протоколі №1 засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015, а на підтвердження відмови позивача від зайняття вакантних посад складений акт від 21.02.2015 року.

Крім того, відповідач зазначив, що ОСОБА_2 очолює начальник, до посадових обовязків якого входить, зокрема, у випадку обґрунтованої службової необхідності подавати пропозиції керівництву Головного управління МВС України в Київській області щодо внесення змін у штат відділу та у межах наданих повноважень вирішувати питання проходження служби особами рядового та начальницького складу або порушувати відповідні клопотання перед керівництвом Головного управління. Відтак, кадрова комісія ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області була повноважна розглядати наведені у протоколі питання проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ.

У судовому засіданні 25.04.2016 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.04.2016 проти позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 25.05.2016 в якості свідків було допитано членів кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10

У судовому засіданні 23.06.2016 в якості свідків було допитано членів кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13 та голову цієї комісії ОСОБА_4

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 в адміністративній справі №810/986/16 призначено судову експертизу аудіозвукозапису та зупинено провадження у справі до одержання результатів судової експертизи аудіозвукозапису.

10.10.2016 на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить:

- збільшити позовні вимоги;

- визнати незаконним засідання кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області, яке відбулось 21.02.2015;

- визнати незаконними будь-які рішення чи пропозиції, які були прийняті (запропоновані) на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області 21.02.2015 відносно ОСОБА_1;

- зобовязати ОСОБА_2 міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати.

03.11.2016 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшло повідомлення експерта №13333/16-35 від 31.10.2016 про неможливість надання висновку та матеріали адміністративної справи №810/986/16.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2016 поновлено провадження в адміністративній справі №810/986/16 та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 13.12.2016 позивач підтримав збільшені позовні вимоги, просив позо задовольнити у повному обсязі.

05.12.2016 поштовим відправленням на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні по справі 13.12.2016 позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги клопотання відповідача про розгляд справи у відсутність його представника, протокольною ухвалою суду від 13.12.2016 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №810/986/16 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін та свідків, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом начальника полковника міліції ГУ МВС України в Київській області № 112 о/с від 23.04.2007 Про зарахування курсантами училища кандидатів на службу в ОВС ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зарахований курсантом на навчання в Училище професійної підготовки працівників міліції.

Як вбачається з послужного списку ОСОБА_1В № М-140570 від 10.11.2006, з 08.09.2007 позивач був призначений на посаду дільничного інспектора міліції ОСОБА_2 міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (т.1 а.с. 32-38).

25.12.2013 ОСОБА_1 наказом ГУ МВС України в Київській області №968 о/с від 25.12.2013 був призначений на посаду оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (т.1, а.с.121).

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2015 на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 205 о/с від 17.04.2014 ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого сектора державної служби з економічною злочинністю ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (т.1, а.с.185).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 17.02.2015 № 341 "Про організаційно-штатні зміни" оголошено наказ МВС України від 13.02.2015 № 148 з додатками в частині, що стосується ГУ МВС України в Київській області (т.1, а.125-126).

Серед додатків до вищевказаного наказу оголошено й Перелік змін у штатах ГУ МВС України в Київській області, у тому числі про скорочення у Секторі державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 посад старшого оперуповноваженого та оперуповноваженого.

18 лютого 2015 позивача було особисто попереджено про можливе наступне вивільнення із займаної посади з 17.04.2015 згідно з п. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпПУ, ст. 63 п. «з» ст. 64 п. «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, про що свідчить розписка позивача на бланку попередження (т.1, а.с.158).

21 лютого 2015 року відбулось засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області, на якій її складом розглянуто питання проведення організаційно-штатних змін (т.1, а.с.162-165).

Судом в судовому засіданні 25.05.2016 оглянуто оригінал протоколу засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015, про що зазначено в протоколі судового засіданні від 25.05.2016, засвідчена відповідачем копія долучена до матеріалів справи.

За результатами проведеного засідання кадрової комісії складено протокол від 21.02.2015 № 1, в якому в пункті 1 слухали інформацію начальника сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 майора міліції ОСОБА_3, яка проінформувала, що згідно наказу МВС України від 13.02.2015 №148 «Про скорочення штатної чисельності органів і підрозділів МВС» та додатку до нього, затвердженого наказом ГУ МВС України в Київській області від 17.02.2015 №341 "Про організаційно-штатні зміни" в ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області підлягають скороченню, зокрема, у секторі Державної служби боротьби з економічною злочинністю дві посади (1 - старший оперуповноважений, 1 оперуповноважений).

На засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 з цього питання виступив заступник начальника міського відділу - начальник кримінальної міліції підполковник міліції ОСОБА_7, який надав характеризуючі дані щодо двох працівників, зокрема, позивача, посади яких підлягали скороченню у секторі Державної служби боротьби з економічною злочинністю. ОСОБА_7 оголосив результати оперативно-службової діяльності, показники в роботі згідно із функціональними обовязками, морально-ділові якості, дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, вміння правильно будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колег та серед населення.

Відповідно до п.1.1 протоколу засідання кадрової комісії від 21.02.2015 № 1 вирішено запропонувати позивачу на вибір три рівнозначні посади: дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції, оперуповноваженого відділу карного розшуку, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей (за рахунок декретної посади) та зазначено, що із запропонованими посадами позивач не погодився (т.1, а.с.162-165).

Одночасно кадровою комісією ухвалено порушити клопотання перед керівництвом Головного управління МВС України в Київській області щодо вирішення питання про подальше проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 на кадровій комісії ГУ МВС.

Того ж дня, 21.02.2015 начальником сектора кадрового забезпечення ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_3 складено акт про те, що 21.02.2015 в приміщенні кабінету начальника ОСОБА_2 в присутності заступника начальника - начальника кримінальної міліції ОСОБА_2 підполковника міліції ОСОБА_7, заступника начальника ОСОБА_2 підполковника міліції ОСОБА_9, старшого інспектора сектора кадрового забезпечення ОСОБА_2 майора міліції ОСОБА_14, начальника сектора юридичного забезпечення майора міліції ОСОБА_15, капітан6у міліції ОСОБА_1, оперуповноваженому сектора Державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 у зв'язку із зміною в організаційній структурі МВС України та відповідних структурних підрозділах ГУ МВС України в Київській області (наказ МВС України від 13.02.2015 № 148 «Про скорочення штатної чисельності органів та підрозділів МВС», наказ ГУ МВС України в Київській області від 17.02.2015 № 341»), згідно яких посада останнього скорочена, запропоновано на вибір рівнозначні посади: дільничного інспектора міліції, оперуповноваженого відділу карного розшуку та оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей (за рахунок декретної посади).

Зі спірного акту слідує, що позивач від запропонованих посад та підписання акту відмовився (т.1 а.с. 166).

Як вже встановлено судом наказом ГУ МВС України в Київській області від 17.04.2015 №205 о/с ОСОБА_1 звільнено з 18.04.2015 у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Не погоджуючись зі змістом та достовірністю вищезазначених протоколу та акту, а також діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (зі змінами та доповненнями станом на день проведення засідання кадрової комісії ОСОБА_2 21.02.2015) (далі - Положення), а в частині, що ним не врегульований нормами законодавства про працю.

У відповідності до пункту 64 «г» Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пунктом 42 «б» Положення встановлено, що переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров'я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Пункт 45 «а» Положення передбачає, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться при скороченні штатів.

Відповідно до абзацу 7 пункту 45 Положення переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на нижчі посади при скороченні штатів і за станом здоровя провадиться прямими начальниками в межах наданих їм прав за умови, якщо немає можливості для призначення на рівнозначну посаду.

Згідно вимог пункту першого частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (затвердженого Законом № 322-VIII від 10.12.71, зі змінами та доповненнями) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Разом з тим, у відповідності до частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Пунктом 19 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення наведених положень законодавства, яке регулює трудові відносини, можливо дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці до звільнення та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Цей процес, при якому працівникові повинні пропонувати усі вакантні посади, має тривати до закінчення вказаного двохмісячного строку, а саме ж звільнення працівника можливе лише у разі відмови останнього від зайняття будь-якої із запропонованих роботодавцем посад.

Отже, виходячи з предмету позову та за змістом наведених законодавчих норм, суд у даних спірних відносинах повинен надати правову оцінку проведеній процедурі, що передувала звільненню позивача, а саме вирішенню питань можливості подальшого використання позивача на службі, правомірності пропонування позивачу на вибір вакантних посад саме відповідачем з додержанням належного порядку та структурного підпорядкування, а також встановити, чи мали місце обставини, викладені в оскаржуваних протоколі від 21.02.2015 року №1 та акті від 21.02.2015 року в дійсності.

Позивач у адміністративному позові стверджує, що жодних посад, які зазначені у протоколі засідання кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015 року №1 та акті від 21.02.2015 року про відмову від трьох запропонованих позивачу посад, останньому не пропонувалось, питання подальшого проходження ним служби поставало лише формально, без мети переміщення позивача на іншу посаду.

У власних письмових поясненнях (т.1 а.с. 200-201) позивач зазначає, що 18.02.2015 року йому на мобільний телефон зателефонувала начальник сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 та повідомила про необхідність прибути до старшого інспектора сектора кадрового забезпечення ОСОБА_2 ОСОБА_14. В кабінеті ОСОБА_14 позивач дізнався про зміни в організаційній структурі Міністерства внутрішніх справ у відповідності до наказу МВС України від 13.02.2015 року «Про скорочення штатної чисельності органів та підрозділів МВС України», а також, що посада оперуповноваженого СДСБЕЗ ОСОБА_2, яку останній займав, підпадає під скорочення згідно наказу ГУ МВС України в Київській області від 17.02.2015 №341.

У цей же день, позивач у кабінеті ОСОБА_3 буз ознайомлений з наведеними наказами та підписав попередження про можливе наступне вивільнення у звязку зі скороченням посади позивача. Також позивачу повідомлено, що 21.02.2015 року о 14.00 год. в кабінеті начальника ОСОБА_2 відбудеться засідання кадрової комісії, де буде вирішено питання про подальше проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ.

Позивач також пояснив, що 21.02.2015 року у наведений час прибув до кабінету начальника ОСОБА_2 на засідання кадрової комісії.

Як зазначив позивач, дочекавшись своєї черги та зайшовши до кабінету начальника ОСОБА_2, він увімкнув на власному мобільному пристрої «Samsung GT-19500» диктофон та записував засідання кадрової комісії з метою збереження інформації, що буде доведена до нього на засіданні кадрової комісії.

Позивач у письмових поясненнях вказує, що на засіданні кадрової комісії йому повідомили про скорочення посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю, після чого начальник ОСОБА_2 ОСОБА_4 попросив доповісти начальника СДСБЕЗ ОСОБА_5 характеризуючі дані відносно позивача. Далі ОСОБА_3, начальник сектору кадрового забезпечення, повідомила, що є вакантні посади слідчого, оперуповноваженого карного розшуку та дільничного інспектора, проте відразу виступив начальник слідчого відділу ОСОБА_6, який зазначив, що у його підрозділі вільних посад немає. Тоді керівник, що очолює карний розшук - ОСОБА_7 вказав, що у своєму підрозділі позивача також не бачить, а начальник дільничних інспекторів Микитюк О.В. зазначив, що позивач до нього у відділ не захоче сам. Врешті ОСОБА_4 запитав у членів комісії, яку посаду запропонувати позивачу, на що ОСОБА_7 радив запропонувати посаду дільничного інспектора. ОСОБА_4 начальник ОСОБА_2 на дану пропозицію відреагував негативно та оголосив позивачу, щоб останній самостійно знайшов собі посаду в іншому міському відділі та звернувся з рапортом про переведення в інший територіальний підрозділ. Також довів до відома позивача, що якщо останній протягом трьох пяти днів не надасть відповідний рапорт, його буде звільнено з органів внутрішніх справ.

На підтвердження наведеного позивач надав суду дисковий носій з аудіозаписом засідання кадрової комісії ОСОБА_2, який зберігався в памяті пристрою «Samsung GT-19500» в папці «Sounds» під назвою «Запис002.m4a», копія якого долучена до матеріалів справи (т.1, а.с.203).

Суд вважає доводи позивача щодо невідповідності змісту оскаржуваних протоколу та акту дійсним обставинам справи слушними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21 лютого 2015 року відбулось засідання кадрової комісії ОСОБА_2, предметом розгляду якої було проведення організаційно-штатних змін в установі згідно наказу МВС України від 13.02.2015 року №148 «Про скорочення штатної чисельності органів та підрозділів МВС» та додатку до нього, затвердженого наказом ГУ МВС України в Київській області від 17.02.2015 №341 «Про організаційно-штатні зміни». У відповідності до даних, вказаних у протоколі №1 від 21.02.2015 року, до складу кадрової комісії увійшли: головуючий начальник ОСОБА_2 полковник міліції ОСОБА_4, секретар комісії ОСОБА_14, члени комісії: перший заступник начальника міського відділу начальник слідчого відділу підполковник міліції ОСОБА_6, заступник начальника міського відділу начальник кримінальної міліції підполковник міліції ОСОБА_7, заступник начальника міського відділу начальник міліції громадської безпеки підполковник міліції ОСОБА_12, заступник начальника міського відділу підполковник міліції ОСОБА_9, заступник начальника міського відділу начальник 1-го міського відділу підполковник міліції ОСОБА_13, начальник 2-го МВМ підполковник міліції ОСОБА_11, начальник сектору кадрового забезпечення майор міліції ОСОБА_3 Також на засіданні кадрової комісії були присутні: начальник ВКР майор міліції ОСОБА_16, начальник СОГП майор міліції ОСОБА_17, заступник начальника ВДІМ майор міліції ОСОБА_8, начальник чергової частини майор міліції ОСОБА_18, начальник СІАЗ майор міліції ОСОБА_19, помічник начальника відділу з ресурсного забезпечення капітан міліції ОСОБА_10

На обговорення кадрової комісії, результати якої оформлені оспорюваним протоколом, серед іншого, було поставлено питання скорочення посади оперуповноваженого СДСБЕЗ ОСОБА_2, яку обіймав позивач.

Разом з тим, судом зясовано та вбачається з матеріалів справи наявність двох протоколів №1 від 21.02.2015 року засідання кадрової комісії ОСОБА_2 з однаковим порядком денним, проте зміст яких дещо різниться між собою.

Так, з протоколу №1 від 21.02.2015 року, який, зокрема, надавався відповідачем під час розгляду у Київському окружному адміністративному суді адміністративної справи №810/2042/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області про поновлення на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора Державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області, вбачається, що позивачу пропонувалась лише посада дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції, з якою позивач не погодився (т.1, а.с. 147-151). Копія даного протоколу саме у такій редакції засвідчена секретарем судового засідання Київського окружного адміністративного суду з матеріалів справи №810/2042/15.

Тоді як у протоколі №1 від 21.02.2015 року мова йде про пропонування позивачу вже трьох вакантних посад, від зайняття яких останній також відмовився (т.1 а.с. 162-165).

Натомість позивач стверджує про невідповідність дійсності обох редакцій протоколу, мотивуючи свої доводи наявністю аудіозапису засідання кадрової комісії ОСОБА_2 від 21.02.2015, з якого слідує, що позивачу насправді не було запропоновано жодної вакантної посади, відтак позивач не міг відмовитися від посад чи посади, які йому не було запропоновано.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин по справі, судом викликано як свідків голову, членів та секретаря кадрової комісії ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області з метою зясування обставин проведення засідання кадрової комісії ОСОБА_2, висновки якої було покладено в основу судового рішення в адміністративній справі №810/2042/15 про відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні 25.05.2016 судом було заслухано свідка ОСОБА_6 першого заступника начальника міського відділу начальника слідчого відділу підполковника міліції, який показав, що входив до складу кадрової комісії, засідання якої відбулось 21.02.2015 року. Щодо позивача та пропонування йому вакантних посад свідок зазначив, що бесіду з позивачем проводив начальник міського відділу ОСОБА_4, який запитував у ОСОБА_1 на якій посаді останній себе бачить, також цікавився у свідка про наявні для позивача посади.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що конкретної інформації про вакантні посади на засіданні озвучено не було, якісь посади пропонувались позивачу, але він з ними не погодився. Обставини проведення засідання кадрової комісії свідок чітко не пригадує, підведений підсумок та прийняте рішення за результатами засідання також не памятає.

У судовому засіданні 25.05.2016 року також надав свідчення заступник начальника відділу дільничних інспекторів міліції майор міліції ОСОБА_8, який з приводу обставин справи зазначив, що позивачу було запропоновано декілька посад, проте останній виявив бажання працювати тільки у секторі Державної служби боротьби з економічною злочинністю. Посадову особу, що пропонувала позивачу посади, свідок не памятає. У підсумку, зі слів свідка, кадрова комісія за пропозицією позивача надала йому час для того, щоб він самостійно знайшов собі посаду, чіткого рішення щодо позивача прийнято не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок - заступник начальника міського відділу підполковник міліції ОСОБА_9 дав аналогічні за своєю суттю показання, що й попередні свідки. З приводу спірного акту зазначив, що позивач відмовився від його підписання, до рук акт останній не брав.

Свідок заступник начальника міського відділу начальник кримінальної міліції підполковник ОСОБА_7, що виступив на боці відповідача, повідомив суду про категоричну відмову позивача від запропонованих посад, характеризував позивача з негативної сторони, зазначив про невисокі показники в роботі.

Свідок ОСОБА_10, що обіймав посаду помічника начальника відділу з ресурсного забезпечення, також підтвердив у судовому засіданні, що позивачу пропонувались посади, проте чіткої відмови або згоди він не надав.

Судом викликано та допитано у якості свідка в судовому засіданні, що відбулось 23.06.2016, начальника ОСОБА_2 ОСОБА_4, який зазначив, що кадрова комісія ОСОБА_2 збирається у разі службової необхідності, але не рідше двох разів на місяць, рішення комісії мають рекомендаційний характер. Серед осіб, посади яких підпадають під скорочення, обираються ті, які мають найкращі показники у роботі. Безпосереднє керівництво позивача доповідало ОСОБА_4 про неодноразове ухилення ОСОБА_1 від службових обовязків, погані показники у роботі, порушення трудової дисципліни тощо.

Свідок ОСОБА_4 стверджував, що позивачу в усній формі були запропоновані на вибір три рівнозначні посади: дільничного інспектора міліції, оперуповноваженого відділу карного розшуку, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей. Позивач від запропонованих посад відмовився, наполягав тільки на наданні посади у СДСБЕЗ.

Щодо наявних розбіжностей у протоколах свідок зазначив, що підписував більш розширений протокол, проте вважає, що вони не суперечать один одному.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка з боку відповідача ОСОБА_3, яка працювала на посаді начальника сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 пояснила, що з Головного управління МВС в Київській області надійшло доручення про приведення штату ОСОБА_2 міського відділу у відповідність до наказу МВС України від 13.02.2015 №148 «Про скорочення штатної чисельності органів та підрозділів МВС» та додатку до нього, затвердженого наказом ГУ МВС України в Київській області від 17.02.2015 №341 «Про організаційно-штатні зміни», згідно яких посада позивача оперуповноваженого СДСБЕЗ підлягала скороченню. Свідок зазначила, що рішення про звільнення з займаної посади приймається Головним управлінням МВС України в Київській області на підставі характеризуючих даних, тому метою засідання кадрової комісії ОСОБА_2 був збір даних, що характеризують особу позивача, показники в роботі на займаній посаді.

ОСОБА_3 повідомила, що з виступів безпосереднього керівництва та інших колег позивача вбачається, що позивача характеризували з негативної сторони.

Свідок також стверджувала, що позивачу було запропоновано на вибір три рівнозначні посади: дільничного інспектора міліції, оперуповноваженого відділу карного розшуку, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей (за рахунок декретної посади), від яких позивач відмовився та зазначив, що бачить себе виключно на посаді у СДСБЕЗ. У звязку з відмовою позивача від запропонованих вакантних посад, ОСОБА_3 зроблено висновок у протоколі про поставлення питання подальшого проходження позивачем служби в органах на розгляд кадрової комісії Головного управління, підготовлено службову характеристику та подання на позивача з підсумком, що останній не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ.

Окрім наведеного, свідок ОСОБА_3 пояснила, що протокол засідання кадрової комісії вівся від руки безпосередньо нею, в подальшому друкувався зі слів працівників кадрової служби, секретар Брезіцька С.С., що вказана у протоколі як секретар, на засіданні присутня не була, лише залучала до участі відповідних посадових осіб.

ОСОБА_3 з приводу наявності двох протоколів пояснила, що вона підписувала лише один його примірник та можливо працівниками кадрової служби змінювалась сторінка протоколу, проте остання про наведене не знала. Акт, складений 21.02.015, що засвідчує відмову позивача від запропонованих посад, як стверджувала ОСОБА_3, складався особисто нею вже після засідання кадрової комісії, від його підписання позивач відмовився.

Допитані у судовому засіданні посадові особи ОСОБА_2 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11 також надали показання, що по суті повторюють свідчення наведених вище службових осіб.

В той же час, до матеріалів адміністративної справи позивачем долучено текстову розшифровку аудіозапису, який зберігається в памяті пристрою «Samsung GT-19500», належного позивачу, в папці «Sounds» під назвою «Запис002.m4a» (т. 2, а.с. 194-202).

У судовому засіданні 13.12.2016 року відтворено даний аудіозапис, який наданий для прослуховування свідку ОСОБА_4, який підтвердив, що голос на записі належить йому, як голові кадрової комісії ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення свідків, у сукупності з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, критично ставиться до доводів відповідача з огляду на наступне.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2015 у справі N6-491цс15, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, суд виходить з того, що сам по собі факт присутності позивача на засіданні кадрової комісії, оголошення та обговорення списку наявних у відділі вакантних посад не може розцінюватись як належне та персональне їх пропонування позивачу для здійснення ним вибору щодо подальшого проходження служби.

Так само сумнівно суд ставиться до посилань відповідача на факт складення протоколу засідання кадрової комісії та акту про відмову як на належний доказ пропонування позивачу посад. Суд зазначає, що факт технічного оформлення працівниками кадрової служби спірних протоколу та акту сам по собі не може бути свідченням дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури, що передує звільненню позивача.

Матеріалами справи, зокрема, текстовою розшифровкою аудіозапису, який зберігається в памяті пристрою «Samsung GT-19500», належного позивачу, підтверджується, що конкретної та однозначної позиції щодо особи позивача та можливості подальшого проходження ним служби в органах внутрішніх справ на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 її складом досягнуто не було.

Судом встановлено, що кадровою комісією відповідача не було адресовано особисто позивачу пропозицію зайняти одну з трьох вакантних посад. Більш того, на обговорення комісії головуючим фактично поставлено не питання пропонування позивачу вакантних посад, а готовність членів комісії та присутніх начальників відділів працювати з позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, жоден зі свідків, що допитані у ході розгляду даної справи, не виявив бажання бачити ОСОБА_1 у власному підпорядкуванні, відтак у кінцевому підсумку позивачу було запропоновано самостійно знайти вакантну посаду в іншому міському відділі.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відображення в протоколі засідання кадрової комісії ОСОБА_2 від 21.02.2015 року інформації про запропонування позивачу трьох рівнозначних посад через скорочення його посади не відповідає дійсності, адже як слідує з текстової розшифровки аудіозапису, який зберігається в памяті пристрою «Samsung GT-19500» в папці «Sounds» під назвою «Запис002.m4a», на засіданні цієї комісії жодна з трьох рівнозначних посад на вибір позивачу не пропонувалась.

Щодо відмови позивача від трьох запропонованих йому рівнозначних посад, зафіксованої актом ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 21.02.2015 року, суд вважає дії відповідача по складанню такого акту протиправними, оскільки жодна з трьох рівнозначних посад на вибір позивачу не пропонувалась, а відтак не було і відмови від зайняття таких посад.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Речовими доказами згідно частини 1 статті 80 КАС України є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не вбачає підстав вважати неналежним та недопустимим наданий позивачем аудіо запис засідання кадрової комісії відповідача від 21.02.2015, який зберігається в памяті пристрою «Samsung GT-19500» в папці «Sounds» під назвою «Запис002.m4a», при цьому жодних обґрунтованих підстав неправомірності використання позивачем під час засідання кадрової комісії звукозаписувального пристрою відповідачем суду не надано.

Крім того, суд зауважує, що начальник ОСОБА_2, допитаний судом як свідок, підтвердив, що саме його голос відображений на дослідженому судом аудіозаписі, що свідчить про відсутність спору щодо допустимості такого доказу.

З огляду на вищевикладене суд вважає обґрунтованими твердження позивача, що зміст спірних протоколу від 21.02.2015, як в редакції, наданій відповідачем, так і в редакції з матеріалів адміністративної справи №810/2042/15, та акту від 21.02.2015 не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо доводів позивача з приводу відсутності у кадрової комісії ОСОБА_2 відповідних повноважень пропонувати позивачу будь-які посади у звязку зі скороченням посади позивача, суд звертає увагу на те, що при зміні в організації виробництва і праці одночасно з попередженням про майбутнє звільнення пропозиція працівникові іншої посади має бути надана власником (роботодавцем) або уповноваженим ним органом.

У той же час, як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів та акту, відповідне обговорення можливого використання позивача на службі в органах внутрішніх справ було зроблено комісією у складі: головуючий начальник ОСОБА_2 полковник міліції ОСОБА_4, секретар Брезіцька С.С., перший заступник начальника міського відділу начальник слідчого відділу підполковник міліції ОСОБА_6, заступник начальника міського відділу начальник кримінальної міліції підполковник ОСОБА_7, заступник начальника міського відділу начальник міліції громадської безпеки підполковник міліції ОСОБА_12, заступник начальника міського відділу підполковник міліції ОСОБА_9, заступник начальника міського відділу начальник 1-го міського відділу підполковник міліції ОСОБА_13, начальник 2-го МВМ підполковник міліції ОСОБА_11, начальник сектору кадрового забезпечення майор міліції ОСОБА_3

Такі самі обставини були встановлені судом і при допиті вказаних осіб в якості свідків, які стверджували, що вакантні посади усно пропонувалися позивачу комісією саме у цьому складі.

Проте, суд звертає увагу на те, що у даному випадку ОСОБА_2 міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління МВС в Київській області не є роботодавцем позивача, тобто тим органом, який має право остаточно пропонувати вакантні посади при можливому майбутньому звільненні через скорочення штатів.

Так, відповідно до Наказу МВС України від 30 червня 2011 року № 378 «Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ» відповідним органом, який призначає на посаду, яку обіймав позивач до звільнення (а отже, і роботодавцем), у даному випадку є Головне управління МВС в Київській області.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління МВС України в Київській області, затвердженого наказом МВС України №94 від 02.02.2004 (далі Положення №94), Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - ГУ або Головне управління) є територіальним органом Міністерства внутрішніх справ України, який утворюється МВС України і йому підпорядковується.

Відповідно до п.3.5 Положення №94 організація роботи з питань кадрового забезпечення органів і підрозділів ГУ МВС, додержання законності в їх діяльності.

Згідно з п.4.21 Положення №94 ГУ розробляє і організовує виконання програм кадрового забезпечення органів і підрозділів ГУ МВС, вживає заходів до додержання дисципліни і законності в їх діяльності.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 29.03.2013 №235 затверджено Положення про ОСОБА_2 міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області (далі - Положення №235) (т.1 а.с. 130-143).

Відповідно до п.1 Положення №235 ОСОБА_2 міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області є територіальним органом Головного управління МВС України в Київській області та йому підпорядковується.

Відповідно до п.6 Положення №235 відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п.6.3 Положення №235 начальник міського відділу має право в разу обґрунтованої службової необхідності подавати пропозиції керівництву ГУ що внесення змін у штат відділу.

Згідно з п.6.5 Положення №235 начальник міського відділу у межах наданих повноважень вирішує питання проходження служби особами рядового і начальницького складу, призначення та звільнення з роботи працівників, які не мають спеціальних звань, накладення дисциплінарних стягнень і застосування заохочень або порушує відповідне клопотання перед керівництвом Головного управління.

Отже, ОСОБА_2 є виключно структурним підрозділом вказаного територіального органу ГУ МВС України в Київській області, який створений для належного виконання Головним управлінням відповідних повноважень, що в чергу, свідчить про те, що роботодавцем осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу у відповідних структурних підрозділів, є саме Головне управління МВС України в Київській області.

Суд, проаналізувавши Положення про ОСОБА_2, зазначає, що наведене Положення не надає цьому відділу повноважень по пропонуванню вакантних посад особам рядового і начальницького складу, які підлягають звільненню через скорочення штатів та відносяться до номенклатури Головного управління МВС України в Київській області, а пункти 6.3, 6.5 Положення №235, які надають начальнику відділу можливість подавати пропозиції керівництву ГУ щодо внесення змін у штат відділу та вирішувати питання про проходження служби особами рядового і начальницького складу, у даному випадку не підлягають розширеному тлумаченню, оскільки згідно зі статтею 49-2 КЗпП України відповідні повноваження чітко визначені та належать роботодавцю, тобто ГУ МВС у Київській області.

Зясовуючи питання про компетенцію та склад кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу судом неодноразово ухвалами суду від 25.04.2016, 25.05.2016, 23.06.2016 витребовувались докази створення кадрової комісії в ОСОБА_2, Положення про таку комісію, наказ про персональний склад кадрової комісії ОСОБА_2 станом на 21.02.2015, а також докази щодо розповсюдження дії Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області на кадрову комісію ОСОБА_2

У додаткових письмових поясненнях відповідача від 04.07.2016 останній повідомив суду, що наказ про затвердження складу кадрової комісії ОСОБА_2 відсутній (т.2, а.с.115-117).

При цьому у письмових поясненнях від 25.05.2016 відповідач посилається на наказ ОСОБА_2 (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області від 27.02.2015 №162 «Про роботу кадрової комісії та затвердження її складу», яким затверджено склад кадрової комісії ОСОБА_2, проте вказаний наказ судом не може бути взятий до уваги, адже засідання кадрової комісії відповідача, оформлене протоколом №1, відбулось 21.02.2015, а наданий наказ про затвердження складу кадрової комісії ОСОБА_2 датований 27.02.2015, тобто виданий після проведення засідання кадрової комісії, на якому вирішувалось питання щодо позивача.

Отже доказів створення кадрової комісії ОСОБА_2 станом на 21.02.2015 відповідачем не надано і навпаки пояснено, що такий наказ про затвердження складу кадрової комісії ОСОБА_2 станом на 21.02.2015 відсутній (т.2, а.с.11-13).

Обґрунтовуючи правомірність засідання кадрової комісії ОСОБА_2 від 21.02.2015, на якому позивачу на думку відповідача пропонувались три вакантні посади, відповідач у письмових поясненнях від 25.05.2016 вказує на наявність наказу ГУ МВС України в Київській області від 04.10.2012 №689 «Про створення комісій ГУ МВС України в Київській області», відповідно до якого з метою більш глибокого вивчення фахових знань і ділових якостей працівників органів внутрішніх справ у звязку з кадровими змінами відповідно до вимог нормативно-правових актів МВС України затверджено Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області.

Відповідач зазначає, що оскільки ОСОБА_2 є територіальним органом Головного управління МВС України в Київській області, то в своїй роботі відповідач правомірно керується вимогами Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області.

Суд з такими твердженнями відповідача не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Київській області від 04.10.2012 №689 «Про створення комісій ГУ МВС України в Київській області» з метою більш глибокого вивчення фахових знань і ділових якостей працівників органів внутрішніх справ у звязку з кадровими змінами в апараті Головного управління відповідно до вимог нормативно-правових актів МВС України затверджено Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області і склад такої комісії (т.2, а.с.22-24).

Відповідно до п.1.1 Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області, затвердженого наказом ГУ МВС України в Київській області від 04.10.2012 №689, кадрова комісія ГУ МВС України в Київській області є дорадчим і аналітичним органом, який створюється для контролю за виконанням законів України, указів Президента України, нормативних актів Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та інших міністерств, що стосуються діяльності служб, органів та підрозділів, а також вимог наказів, вказівок, рішень колегії МВС України щодо організації кадрової роботи з питань звільнення та призначення на посади номенклатури Міністерства та Головного управління, продовження терміну служби працівникам, які досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, правового захисту атестованого складу.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області Комісія створюється у складі голови, заступників голови, членів і секретарів. До складу Комісії входять керівники управлінь і самостійних відділів Головного управління.

Відповідно до п.2.3 Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області рішення, висновки, рекомендації комісії оформлюються протоколом, який затверджується головою і підписується секретарем.

Відповідно до п.2.5 Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області підготовку питань, що виносяться на розгляд, здійснюють за дорученням голови один або декілька членів Комісії. У разі необхідності додаються розрахунки, схеми, таблиці, діаграми тощо. Довідки і проекти рішення візуються керівниками, відповідальними за підготовку питання, а також начальниками зацікавлених служб Головного управління.

Відповідно до п.3.2 Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області рішення, що приймаються на засіданнях Комісії, вважаються обовязковими для структурних підрозділів Головного управління.

Проаналізувавши повноваження кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області суд приходить до висновку, що вирішення кадрових питань, зокрема, з питань звільнення та призначення на посади номенклатури Міністерства та Головного управління, відноситься до виключної компетенції кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області, а дія Положення про кадрову комісію ГУ МВС України в Київській області не розповсюджується на територіальні органи Головного управління, яким є відповідач.

При цьому суд зазначає, що на засіданні кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області, яке відбулось 14 квітня 2015 року та оформлено протоколом №11, прийнято рішення щодо позивача, зокрема, по ОСОБА_2 (наказом ГУ від 17.02.2015 №341 «Про організаційно-штатні зміни» посади скорочені) капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора Державної служби боротьби з економічною злочинністю у звязку з неприбуттям на засідання кадрової комісії Головного управління запропонувати начальникові ОСОБА_2 3 рівнозначні посади (т.1, 178-184).

Отже, саме вказаним рішенням кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області від 14.04.2015 Головне управління МВС України в Київській області, як роботодавець позивача, делегувало ОСОБА_2 повноваження щодо запропонування позивачу трьох рівнозначних посад.

Проте, як стверджує відповідач у письмових запереченнях проти позову, у звязку з тим, що позивачу на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 21.02.2015 вже було запропоновано три рівнозначні посади, то наказом ГУ МВС України в Київській області від 17.04.2015 №205 о/с позивача звільнено 18.04.2015 з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. Таким чином, саме рішення, прийняте на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 від 21.02.2015, оформлене спірним протоколом №1, покладено в основу наказу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області є виключно територіальним органом Головного управління МВС України в Київській області, який створений для належного виконання Головним управлінням МВС в Київській області відповідних повноважень, що в чергу, свідчить про те, що роботодавцем осіб рядового і начальницького складу територіального органу, які проходять службу у відповідному структурному підрозділі, є саме Головне управління МВС в Київський області.

Це означає, що кадрова комісія ОСОБА_2 на засіданні мала повноваження лише попередньо ознайомити позивача з переліком наявних вакантних посад у міському відділі, така комісія мала повноваження зясовувати можливість подальшого використання позивача на службі в органах внутрішніх справ, обговорювати це питання на засіданні кадрової комісії, та не мала повноважень замість роботодавця пропонувати на вибір позивачу ту чи іншу посаду, оскільки повноваження щодо пропонування посад та прийняття відповідних рішень у разі надання згоди або відмови на їх зайняття позивачем належать виключно до компетенції ГУ МВС України в Київській області.

При цьому щодо делегування рішенням кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області від 14.04.2015 Головним управлінням МВС України в Київській області, як роботодавцем позивача, ОСОБА_2 повноважень щодо запропонування позивачу трьох рівнозначних посад слід зазначити, що делегування повноважень по пропонуванню позивачу трьох рівнозначних посад відбулось саме на засіданні кадрової комісії ГУ МВС України в Київській області 14.04.2015, проте відповідач неправомірно посилається у своїх запереченнях на те, що таке пропонування вже фактично відбулось на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 21.02.2015, адже як вже зясовано судом на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 21.02.2015 позивачу не було запропоновано на вибір жодної з посад.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Фактично суд зв'язаний предметом заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Натомість згідно пункту п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Суд зазначає, що позовні вимоги позивача про визнання незаконним протоколу №1 засідання кадрової комісії ОСОБА_2 від 21.02.2015 та акту від 21.02.2015, а також про визнання незаконним засідання кадрової комісії ОСОБА_2, яке відбулось 21.02.2015 та визнання незаконними будь-яких рішень чи пропозицій, які були прийняті (запропоновані) на засіданні кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області 21.02.2015 відносно ОСОБА_1 зводяться до того, що фактично 21.02.2015 під час засідання кадрової комісії ОСОБА_2 міського відділу позивачу не було запропоновано на вибір будь-якої конкретної посади, тому суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача вважає за необхідне з метою повного захисту прав і інтересів позивача вийти за межі позовних вимог в цій частині та визнати протиправними дії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області по відображенню в протоколі засідання кадрової комісії від 21.02.2015 року №1 інформації про запропонування позивачу трьох рівнозначних посад, а також визнати протиправними дії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області по складанню акту від 21.02.2015 року про відмову позивача від трьох рівнозначних запропонованих посад.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського відділу Головного Управління МВС в Київській області підлягають задоволенню.

Доказів понесення позивачем судових витрат суду не надано, відтак підстав для стягнення з відповідача судових витрат, відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління МВС України в Київській області по відображенню в протоколі засідання кадрової комісії від 21.02.2015 року №1 інформації про запропонування оперуповноваженому сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ОСОБА_1 трьох рівнозначних посад.

3. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління МВС України в Київській області по відображенню в акті від 21.02.2015 року про відмову оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ОСОБА_1 від трьох запропонованих рівнозначних посад.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.