Справа № 358/1455/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/1455/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просив визнати протиправним порушення з боку відповідача по відношенню до нього вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідач відповідно до п.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підп.7 та 8 п.4 цього Положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України; зобов'язати відповідача негайно поновити його права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2 групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України; допустити негайне виконання судового рішення в цілому та розглянути позов в скороченому провадженні.

Відповідно до статті 99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області та року отримував державну пенсію як інвалід-ліквідатор ЧАЕС другої групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком.

З листопада 2011 року і по даний час позивач отримує пенсію в меншому розмірі. У зв'язку з чим 17 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до відповідача щодо проведення нарахування та виплати належних йому державних пенсій як інваліду-ліквідатору ЧАЕС у відповідності до Конституції України.

Листом від 19 жовтня 2016 року пенсійний орган надав відповідь на зазначену заяву.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач знав про порушення своїх прав з моменту припинення виплати пенсії - листопада 2011 року, а до суду звернувся лише 24 жовтня 2016 року, при цьому, будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду, позивач суду не надав.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що підстави невиплати йому пенсії в належному розмірі стали відомі лише 19 жовтня 2016 року у зв'язку з отриманням листа від відповідача.

Колегія суддів з таким твердженням апелянта не погоджується та зазначає, що згідно із визначенням, яке міститься у статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Тобто, оскільки пенсія є щомісячною регулярною виплатою, то і дізнатися про порушення своїх прав шляхом неотримання такої виплати позивач мав можливість кожного календарного місяця згідно графіку видачі пенсій.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачеві стало відомо про порушення його прав та інтересів ще у листопаді 2011 року.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що заявляючи позовні вимоги, позивач не вказав період, за який просить здійснити перерахунок пенсії, тому, на думку колегії суддів, такий позов має бути розглянуто у межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а суд, приймаючи рішення по суті спору, повинен перевірити обґрунтованість позовних вимог саме за цей шестимісячний період.

Тобто, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 24 жовтня 2016 року, то висновок суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду позовних вимог за період до 24 квітня 2016 року є правильним. Проте, оскаржуване рішення суду в частині позовних вимог з 25 квітня 2016 року підлягає скасуванню із направленням справи у цій частині на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення позовних вимог за період з 25 квітня 2016 року необґрунтованими.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року, а справу направити на продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 25 квітня 2016 року.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 202, 204, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 25 квітня 2016 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.