Справа № 423/2285/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мазур М.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року справа №423/2285/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 20 грудня 2016 рокуз у справі № 423/2285/16-а за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2016 року ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання зарахувати ОСОБА_3 до пільгового стажу періоди роботи з 02.04.2001 року по 31.07.2005 року та з 01.08.2005 року по 25.06.2013 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16 травня 2016 року.

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 20 грудня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області від 26.05.2016р. "Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.13 «а» Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр.. ОСОБА_3 ".

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_3 до пільгового стажу за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 02.04.2001 р. до 31.07.2005 р., з 01.08.2005 р. до 25.06.2013 р., та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 16 травня 2016 року (а.с. 110-116).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відповідачу - відмовити.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач, звертаючись до Управління із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надала, серед іншого, довідки, які підтверджують пільговий стаж роботи на шахті «Родіна» з 02.04.2001 року по 25.06.2013 року, видані Державним підприємством «Углереструктурізация» Луганської народної республіки. Апелянт зазначив, що ці документи не мають юридичної сили, так як вони видані підприємством, яке розташовано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження, тому зарахувати вищезазначений період роботи до пільгового стажу неможливо. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на Постанову КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою встановлено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду. За таких обставин, зарахувати позивачу вищезазначені періоди роботи відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» немає можливості (а.с. 120-121).

Сторони до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду представником позивача надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в апеляційній скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16 травня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

26 травня 2016 року відповідачем прийнято рішення «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» посилаючись на те, що надані позивачем довідки, які підтверджують пільговий стаж роботи на шахті «Родіна» з 02.04.2001 року по 25.06.2013 року, видані Державним підприємством «Углереструктурізация» Луганської народної республіки та не мають юридичної сили, так як вони видані підприємством, яке розташовано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження, тому зарахувати вищезазначений період роботи до пільгового стажу неможливо (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача по відмові в зарахуванні пільгового стажу та відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є незаконними, оскільки не відповідають вимогам ст.ст.1, 3, 8 , 46 Конституції України, ст.ст.13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст. 14 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у поєднанні зі ст.1 Першого Протоколу до неї, ст.1 Протоколу №12 до указаної Конвенції, пунктів 3, 5, 6, 8 ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття відповідачем рішенням про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю довідки, яка б підтверджувала пільговий стаж роботи позивача і видана при цьому підприємством, яке контролюється українською владою.

Так, відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту (50-ти років), право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 45 років 6 місяців жінки, які народилися з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року.

За змістом цієї норми вбачається, що існує дві безумовні підстави для призначення пенсії на пільгових умовах за п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення":

- наявність посади, передбаченої Списком № 2;

- атестація робочих місць.

Відповідно до ст.. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

З копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається наступне:

- з 02.04.2001 року по 31.07.2005 року позивач працювала гірничим диспетчером, пов'язаним з підземними роботами на шахті «Родіна», що ліквідується («Кіровська дирекція з ліквідації шахт компанії УДКР»);

- 31.07.2005 року звільнена по переводу до Державного підприємства «Обласна дирекція «Луганськвуглереструктуризація» у зв*язку з реорганізацією підприємства;

За результатами атестації робочих місць за умовами праці по професії гірничий диспетчер підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (Наказ №62 «А» від 27.04.2004);

- 01.08.2005 року прийнята гірничим диспетчером, повязаним з підземними роботами на шахті «Родіна», що ліквідується (ДП «Обласна дирекція «Луганськвуглереструктуризація»);

- 01.03.2008 року підприємство реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства «Укрвуглеторфреструктуризація» й перейменоване у Відокремлений підрозділ «Луганська виконавча дирекція по ліквідації шахт»;

-за результатами атестації робочих місць за умовами праці по професії гірничий диспетчер підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (Наказ №156 від 30.10.2008);

-01.07.2010 року підприємство реорганізоване в ДП «ОД «Луганськвуглереструктуризація»;

За результатами атестації робочих місць за умовами праці по професії гірничий диспетчер підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (Наказ №32 від 28.07.2010);

-25.06.2013 року звільнено у звязку зі скороченням штату (а.с. 5-7).

Колегія суддів зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637)

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Довідки, видані Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «Углереструктуризация» судом не приймаються до уваги та не мають юридичної сили, оскільки видані підприємством, яке розташовано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Разом з тим, слід зазначити, що постанову Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку № 637 доповнено новим абзацом такого змісту: «У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, позивачу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії необхідно надати дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В матеріалах справи наявна довідка з Держреєстру ПФУ "Індивідуальні відомості про застраховану особу" форми ОК-5, відповідно до якої за позивача, як за найманого робітника, страхувальником вносилися страхові внески за період з 02.04.2001 року по 25.06.2013 року. До того ж,

у розділі щодо спецстажу містяться відомості про наявність такого стажу за кодами «ЗПЗ013А1» і «ЗПЗ013Б1», тобто стажу, який дає право на пенсію згідно з положеннями п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за наступні періоди: 2001 рік (3 місяці), 2002-2003 роки повністю, 2005 рік (5 місяців), 2006-2012 роки повністю, 2013 рік (5 місяців 25 днів). Тобто в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про пільговий стаж за 9 місяців 2001 року, 7 місяців 2005 року та повністю за 2004 рік. Проте, у спірні місяці позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, яка не є меншою за заробітну плату протягом відповідних попередніх періодів, які зазначені як спецстаж за кодом «ЗПЗ013А1».

Відповідно до Постанов Правління ПФУ № 26-1 від 05.11.2009 року "Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ", № 25-2 від 03.12.2013 року "Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08.10.2010 року № 22-2", якими затверджувалися "Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства", встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, при здачі звітів страхувальником до органів ПФУ вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією за кодом ЗП3013А1, , що в свою чергу відповідає положенням ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, слід зазначити, що відповідно Постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", професія «диспетчер гірничий», на який працювала позивач віднесена до Списку № 1 та передбачена розділом 1 «Гірничі роботи», підрозділ 1 «Відкриті гірничі роботи і роботи на поверхні», код 1.1г.

18 листопада 2005 року Міністерство праці та соціальної політики України затвердило Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, як зазначалось вище, посада «диспетчер гірничий», яку виконувала позивач підтверджена також за результатами атестації робочих місць, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

Слід також зазначити, що відповідно до пункту 17 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які працювали разом з позивачем на шахті «Родіна»у спірний період, підтвердили, що позивач разом з ними працювала на шахті «Родіна» у якості «гірничого диспетчера» за графіком роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач, яка проживає в населеному пункті, розташованого безпосередньо на лінії зіткнення сил АТО і незаконних збройних формувань, опинилася в ситуація, яка часто є характерною для внутрішньо переміщених осіб.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 20 грудня 2016 року у справі № 423/2285/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць