Справа № 826/10935/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2017 року № 826/10935/16

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О. Кузьменка В.А. при секретарі судового засідання Коноваловій Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АСКОН"
до1) Державної фіскальної служби України 2) Головного управління ДФС у м. Києві 3) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

за участю:

представника позивача: Антохова Я.С. (довіреність № 03/11 від 03.01.2017),

представника відповідача 1: Богдановської Т.В. (довіреність № 99-99-10/26/17 від 23.02.2016),

представника відповідача 2: Богдановської Т.В. (довіреність № 156/26-15-10-03-10 від 10.11.2016),

представника відповідача 3: Богдановської Т.В. (довіреність № 111/26/58-10-26 від 18.12.2015)

на підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26.01.2017 проголосив вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКОН" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 3 за відсутності на те правових підстав відмовлено у прийнятті поданої позивачем на паперових носіях податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року з додатками, а відповідачем та відповідачем 2 скарги позивача не були розглянуті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2017 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідачів-1,2 у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 1 та відповідач 2 обґрунтовують тим, що оскаржувані рішення щодо залишення скарги позивача без задоволення були прийняті в межах наданих їм повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Представник відповідача-3 у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що з 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема у частині подання звітності з податку на додану вартість, а саме: встановлено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, у той час, як позивачем було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року як за допомогою засобів електронного зв'язку, так і за допомогою засобів поштового зв'язку, у зв'язку з чим, податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року, яка була подана за допомогою засобів електронного зв'язку, була прийнята та зареєстрована, а декларація подана за допомогою засобів поштового не було прийнята з огляду на порушення пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

12.01.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "АСКОН" та Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві було укладено договір про визнання електронних документів № 120120151, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної посадкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

10.11.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "АСКОН" направило до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року з додатками, а саме:

- за допомогою засобів поштового зв'язку;

- за допомогою засобів електронного зв'язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України.

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві листом № 28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015 повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКОН" про те, що отримана ДПІ 13.11.2015 засобами поштового зв'язку податкова декларація з податку на додану вартість за звітний (податковий) період жовтень 2015 року подана всупереч пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, а саме: непередбачено подання декларації з податку на додану вартість у паперовому вигляді, у зв'язку з чим зазначена декларація вважається неприйнятою.

Позивачем було подано скарги на рішення №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015 за результатами розгляду яких рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 3883/10/26-15-08-02-14 від 22.02.2016 та Державної фіскальної служби України №10717/6/99-99-08-02-01-15 від 17.05.2016 залишено без змін рішення № 28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015, а скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОН" - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015, №3883/10/26-15-08-02-14 від 22.02.2016 та № 10717/6/99-99-08-02-01-15 від 17.05.2016, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підпунктами 16.1.2 та 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктами 36.1 та 36.2 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу I цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, хоча положеннями пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України передбачено три способи подання податкової декларації, водночас обрати один з вказаних способів платник податків має право у випадку, якщо інше не передбачено Податковим кодексом України, пунктом 49.4 якого визначено, що податкова декларація з податку на додану вартість подається в електронній формі.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до статті 50 Податкового кодексу України, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, податкова декларація вважається прийнятою виключно за умови її відповідності статтям 48 та 49 Податкового кодексу України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.11.2015 позивач направив відповідачу 1 податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року з додатками як за допомогою засобів електронного зв'язку, так і за допомогою засобів поштового зв'язку.

Податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2015 року з додатками, яка була подана позивачем за допомогою засобів електронного зв'язку, була прийнята та зареєстрована за №, що підтверджується наданим відповідачем-3 скріншотом робочого столу з податковою інформацією стосовно ТОВ "АСКОН".

В той же час, податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, яка була подана за допомогою засобів поштового зв'язку, не була прийнята відповідачем-3, оскільки непередбачено подання декларації з податку на додану вартість у паперовому вигляді, крім того, податкова звітність з податку на додану вартість за жовтень 2015 року вже була прийнята та зареєстрована в базі даних податкового органу.

У зв'язку з чим, Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві листом № 28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015 повідомила позивача про те, що податкова декларація з податку на додану вартість за звітний (податковий) період жовтень 2015 року подана всупереч пункту 49.4 статті 49, статті 50 Податкового кодексу України та вважається не прийнятою.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що декларацію з податку на додану вартість за звітний період - жовтень 2015 року, про неприйняття якої як податкової звітності позивача повідомлено листом № 28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015 було подано з порушенням вимог пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що у відповідача 3 були наявні правові підстави для неприйняття її як податкової звітності.

Отже, у суду відсутні підстави для визнання незаконним та скасування листа (рішення) №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 3883/10/26-15-08-02-14 від 22.02.2016 та Державної фіскальної служби України № 10717/6/99-99-08-02-01-15 від 17.05.2016 залишено без змін рішення №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015 суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Пунктом 56.3 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно із пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №916 від 21.10.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за N1617/28062, за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.

Згідно із пунктом 1 розділу IX зазначеного Порядку, контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.

Відповідно до пункту 2 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №916 від 21.10.2015, за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; зменшує (збільшує) суму грошового зобов'язання.

В пункті 3 розділу IX вказаного Порядку зазначено, що рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин: у вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції); описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу; у мотивувальній частині рішення вказуються: результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги; у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення. У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Згідно із пунктом 5 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №916 від 21.10.2015, рішення за результатами розгляду скарги платника податків приймає керівник контролюючого органу (заступник керівника). Оригінал рішення після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилається (надається) платнику податків. Рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків. Рішення вважається надісланим (наданим) фізичній особі - платнику податків, якщо його вручено особисто фізичній особі або її законному представнику під розписку чи надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржив в адміністративному порядку рішення відповідача 3 №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015, згідно якого податкова декларація з податку на додану вартість за звітний (податковий) період жовтень 2015 року, подана засобами поштового зв'язку, вважається не прийнятою.

Рішеннями відповідача 2 № 3883/10/26-15-08-02-14 від 22.02.2016 та відповідача 1 № 10717/6/99-99-08-02-01-15 від 17.05.2016 залишено без змін рішення №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015, а скарги позивача - без задоволення.

Як вбачається із спірних рішень, відповідач 1 та відповідач 2, приймаючи рішення за результатами розгляду скарг, досліджували докази та керувалися нормами чинного податкового законодавства України.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач 1 та відповідач 2 прийняли спірні рішення в межах наданих повноважень та в межах правового поля, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Крім того, зазначені позовні вимоги являються похідними від скасування рішення №28604/10/26-58-11-02-18 від 17.11.2015, яке судом визнано правомірним.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко