Справа № 825/1537/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1537/16 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Чернігівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач, Чернігівська митниця ДФС) у якому просило скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 25.07.2016 № 102000010/2016/000193/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00199 (далі по тексту - оскаржувані рішення).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2015 між ПП «Семенівська мануфактура» (Покупець) та «SUZHOU ZHUOFANG IMP.&EXP. CO., LTD» (Постачальник) укладено контракт № BZ2/11-2015, згідно умов якого, Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар у асортименті. Покупець зобов'язується оплатити товар згідно умов даного контракту.

Відповідно до умов вказаного контракту поставка товару здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами у рахунку-фактурі. Умовами контракту передбачено також, що Постачальник зобов'язаний завантажити товар на борт судна в порту завантаження у визначену дату або в межах узгодженого строку. Оплата за товар здійснюється банківським перерахунком на рахунок Постачальника, вказаний у цьому контракті.

Як вбачається з інвойсу від 17.06.2016 №ZF160617, компанією «SUZHOU ZHUOFANG IMP.&EXP. CO., LTD» поставлено позивачу текстиль на загальну суму 31834,22 доларів США (а.с.37,38).

Товар, визначений інвойсом, було передано перевізнику INTEGRATED SHIPPING SERVICES LTD, що підтверджується коносаментом від 20.06.2016 № ZIMUSNH3365016, який міститься в матеріалах справи (а.с.43-44).

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною від 15.06.2016 № ZF160615 (а.с.45-46).

До порту призначення товар, якій поставлено за контрактом від 02.11.2015 № BZ2/11-2015, прибув у липні 2016 року.

Вказаний товар у порту призначення було отримано ТОВ «ЮРІЯ-ГРУП», відповідно до умов договору від 11.11.2015 № 11-11/ЮГ на транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ПП «Семенівська мануфактура» та ТОВ«ЮРІЯ-ГРУП», яке надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України, для доправлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів (а.с.48-52).

Крім того, 20.10.2014 між ПП «Національні традиції» (Виконавець) та ПП «Семенівська мануфактура» (Замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у Харківській митниці, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги (а.с.84-86).

25.07.2016 ПП «Національні традиції», з метою митного оформлення товару, до відповідача в електронному вигляді подано митну декларацію № 102110001/2016/201667 (а.с.21-25).

До вищевказаної декларації підприємством додані наступні документи:

- контракт від 02.11.2015 № BZ2/11-2015;

- рахунок - фактура (інвойс) від 17.06.2016 №ZF160617;

- пакувальний лист до інвойсу від 17.06.2016 №ZF160617;

- видаткова накладна від 15.06.2016 № ZF160615;

- відвантажувальна специфікація від 20.06.2016 № ZF160620.

Крім того, до митного органу були надані додаткові документи, а саме:

- міжнародна товарно-транспортна накладна,

- коносамент,

- калькуляція,

- звіт про оцінку майна,

- листи постачальника та позивача,

- прайс-лист та інші документи.

25.07.2016 Чернігівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2016/000193/2 за шостим (резервним) методом.

Підставами для прийняття вищезазначеного рішення митним органом зазначено, зокрема, що:

- звіт про оцінку майна від 25.07.2016 № 05-04/07/147 поданий не у повному обсязі та не дає можливості перевірити ціноутворення;

- надана калькуляція собівартості на товари від 30.06.2016 № ZF160630 дійсна на період з 04.04.2016 по 03.06.2016, у той час як відвантаження товару здійснено 17.06.2016 згідно інвойсу від 17.06.2016 №ZF160617;

- прайс-лист від 07.06.2016 № ZF160607 не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція;

- згідно статті 3 Контракту від 02.11.2015 № BZ2/11-2015 та інвойсу від 17.06.2016 №ZF160617 умовами поставки, згідно «ІНКОТЕРМС-2010» є CFR-UA м. Одеса.

Також, контролюючим органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110001/2016/00199, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с.18-20).

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару не містить належного обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З 01.06.2012 набрав чинності новий Митний кодекс України ( далі по тексту - МК України) від 13.03.2012 № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Верховний Суд України у постанові від 31.03.2015 (справа № 21-127а15), надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначив: «…Аналіз частини 3 статті 53 МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів».

Між тим, в даному випадку, контролюючим органом, в оскаржуваних рішеннях, не наведено обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами обставин не відповідності митної вартості товару, яка заявлена була декларантом.

Згідно із ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивачем при розмитненні товару були надані всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2016 (К/800/36899/15) справа № 810/1843/15.

Дослідивши в повній мірі матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем були надані всі необхідні документи передбачені митним законодавством, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що висновок експерта, (звіт про оцінку майна) який на думку відповідача поданий не у повному обсязі та не дає можливості перевірити ціноутворення, по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, а тому він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання митного органу на те, що надана позивачем калькуляція собівартості на товари від 30.06.2016 № ZF160630 дійсна на період з 04.04.2016 по 03.06.2016, у той час як відвантаження товару здійснено 17.06.2016, не є достатньою підставою для визнання задекларованої позивачем вартості товару, оскільки калькуляція не є документом, відповідно до якого здійснюється оплата та поставка товару, адже такими документами є інвойс та коносамент, які були надані позивачем.

Також, законним є висновок суду першої інстанції, що посилання відповідача у оскаржуваних рішеннях, що прайс-лист від 07.06.2016 № ZF160607 не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція, є необґрунтованим, так як прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру для визначення складових митної вартості товару та не є документом, що підтверджує митну вартість товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на те, що декларантом не подано документи на підтвердження вартості перевезення товарів, виходячи з наступного.

Статтею 3 Контракту від 02.11.2015 № BZ2/11-2015 передбачено, що поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі.

Партія товару поставлялася на умовах, визначених інвойсом від 17.06.2016 №ZF160617, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС-2010». Тобто, постачальник взяв на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Відповідно до ст. 2 Контракту від 02.11.2015 № BZ2/11-2015 загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну поставку.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі та пакувальному листі до зазначеного інвойсу, товар складається з текстилю, загальною вартістю 31834,22 доларів США.

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС-2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт), що підтверджується листами постачальника від 30.06.2016 №ZF160617/L1, в якому визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсі (а.с.54-55).

Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчать і калькуляція від 30.06.2016 № ZF160630, надана постачальником (а.с.33-36).

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що витрати на транспортування за умовами контракту включено у вартість товару за цим контрактом, страхування не здійснювалося, що підтверджується поданими разом з митними деклараціями документами, а тому посилання митного органу на ненадання позивачем документів на підтвердження вартості перевезення товару є безпідставним та необґрунтованими.

Аналізуючи вищезазначені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 53 МК України, до обов'язкового переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, додаткові документи на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не відноситься.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ПП «Семенівська мануфактура» для підтвердження митного оформлення товару було подано всі документи передбачені правовими нормами МК України, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості, а тому у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку Чернігівською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваних рішень відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.