Справа № 803/2650/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Справа № 876/9878/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року у адміністративній справі №803/2650/15 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про стягнення компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Волинської митниці ДФС в якому просив стягнути з Волинської митниці ДФС 45 979,83 грн компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та 2 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в митних органах України на різних посадах, зокрема з 20.04.2010 року по 29.10.2010 року на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці. 29.10.2010 року позивача було звільнено із займаної посади згідно із наказом ДМС України від 28.10.2010 року № 2042-к та наказом Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року у справі № 2а-3196/10/0370 адміністративний позов було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу ДМС України від 28.10.2010 року № 2042-к, пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року № 751-к в частині звільнення з митних органів ОСОБА_1, поновлено позивача на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці з 29.10.2010 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 5 956 грн. 02 коп. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 048 грн. 96 коп. звернуто до негайного виконання.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року в частині, допущеній до негайного виконання, відповідачами добровільно виконано не було. Відповідачі затримали виконання судового рішення і поновили позивача на посаді лише наказом ДМС України від 17.10.2012 року № 2174-к, та наказом Ягодинської митниці № 910-к від 17.10.2012 року. 18.10.2012 року позивач звільнився із займаної посади за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України на наступний день після його поновлення на роботі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61 281 грн. 66 коп.

13.03.2015 року на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року про стягнення з Ягодинської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61 281 грн. 66 коп., суд першої інстанції видав виконавчий лист № 150/2015.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, замінено боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року та ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року у справі № 2а-3196/10/0370, а саме Ягодинську митницю Міндоходів на її правонаступника Волинську митницю ДФС.

24.07.2015 року позивач одержав кошти в сумі 61 281 грн. 66 коп., що підтверджується банківською випискою з картки (а. с. 15).

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом першої інстанції встановлено, що середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 61 281 грн. 66 коп. на користь позивача було стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів згідно з ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року, та після набрання чинності цією ухвалою та ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року про заміну сторони виконавчого провадження середній заробіток за час затримки було виплачено позивачу 24.07.2015 року.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

За правилами статті 3 Закону № 1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Подальша індексація споживчих цін для індексації грошових доходів населення починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини перша, третя, четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону Кабінет Міністрів України 17 липня 2003 року постановою № 1078 затвердив Порядок, яким визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

При цьому в пункті 3 Порядку визначено перелік грошових доходів громадян, одержаних в гривнях на території України, які не мають разового характеру, проте не відносяться до об'єктів індексації. До них, зокрема, належать виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру.

Виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за ухвалою суду в порядку статті 236 КЗпП України носить разовий характер.

Отже, несвоєчасно одержаний дохід у вигляді середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не підлягає індексації згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та на такий дохід не нараховується компенсація за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 236 КЗпП України та іншими нормами цього Кодексу також не передбачено нарахування будь-яких компенсацій у разі несвоєчасної виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року у адміністративній справі №803/2650/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 09 лютого 2017 року.