Справа № 344/11303/16а,2а-344/510/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Львів № 876/8344/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2016 року у справі № 344/11303/16-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання поновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі -управління), в якому просила зобов'язати відповідача поновити виплату їй пенсії починаючи з 07 жовтня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відмова управління поновити їй виплату пенсії є протиправною, оскільки прийняття Конституційним Судом України рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 (далі - Рішення № 25-рп/2009) щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) є підставою для поновлення її конституційного права на виплату пенсії незалежно від місця її постійного проживання.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2016 року вказаний позов задоволено частково. Зобов'язано управління поновити ОСОБА_2 виплату пенсії з дня подання заяви про поновлення такої виплати, тобто з серпня 2016 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати її в частині відмови поновити виплату їй пенсії з 07 жовтня 2009 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є протиправним, оскільки, поновлення виплати її пенсії необхідно було здійснити з 07 жовтня 2009 року - дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, а не з дня подання заяви про поновлення такої виплати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній доводи, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні, та з 17 липня 1995 року отримує пенсію за віком.

Відповідно до розпорядження управління про припинення виплати пенсії № 153589 ОСОБА_2 припинено виплату пенсії по віку з 01 липня 2009 року. Як підставу припинення виплати зазначено: «у зв'язку з тривалою неоплатою».

У зв'язку з припиненням виплати пенсії, 08 серпня 2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою про поновлення такої виплати.

Листом відповідача від 16 серпня 2016 року № 2648/03 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії у зв'язку з тривалою відсутністю заявника. Крім цього зазначено, що відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, або у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Крім цього зазначено, що заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає та виплачує пенсію.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону № 1058-IV з урахуванням Рішення № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії здійснюється незалежно від місця проживання пенсіонера. Також зазначив, що поновлення виплати пенсії позивачу необхідно здійснити з моменту звернення позивача з відповідною заявою, а саме з серпня 2016 року.

Суд вважає такий висновок суду першої інстанції частково правильним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Рішення управління про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 не обґрунтоване посиланням на жодну із вказаних підстав, а відповідно такі дії є протиправними.

Разом з тим необхідно зазначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилось питання строків звернення до суду.

Позивач звернулася до суду лише 07 вересня 2016 року, тобто позовні вимоги за період до 07 березня 2016 року заявлені нею після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду нею зазначено не було.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був частину вимог заявлених поза межами строку давності залишити без розгляду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2016 року у справі № 344/11303/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання поновити виплату пенсії задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 07 жовтня 2009 року до 07 березня 2016 року - залишити без розгляду.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії починаючи з 07 березня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2017 року.