Справа № 806/1837/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"07" лютого 2017 р. Справа № 806/1837/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни за участі третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016р. ТОВ "Агросервіс" звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер НОМЕР_2 від 18.08.2016р. в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а також виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис №15973160 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди.

Обґрунтовуючи позов, підприємство вказало на те, що 31.03.2004р. між ТОВ "Агросервіс" та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки №219 строком на 15 років, який відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення , був зареєстрований в Андрушівському районному відділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК по Івницькій сільській раді, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис №219 від 19.10.2004р. Право оренди позивача закінчиться лише 19.10.2019р. Однак, відповідач своїм рішенням порушив права позивача, зареєструвавши в липні 2016 року право оренди за ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ". На думку позивача, відповідач здійснив подвійну реєстрацію права оренди на одну і ту ж ділянку, чим порушив норми Закону України №1952-ІV.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2016р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.08.2016 року № НОМЕР_2 в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що належать на праві власності ОСОБА_4. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" звернулось до суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. На думку скаржника, даний спір має вирішуватися за правилами ЦПК.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.03.2004 року між ОСОБА_4 (орендодавцем) та ТОВ "Агросервіс", в особі директора Кравченка М.О. (орендарем) був укладений договір оренди № 219 земельної ділянки загальною площею 3,1519 га (а.с. 13-15).Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Івницької сільської ради Андрушівського району. Пунктом 3.1. договору визначено, що договір укладено на 15 років. Даний Договір оренди земельної ділянки є чинним, строк дії договору оренди не закінчився, достроково договір не розірваний, записи про розірвання або припинення даного договору відсутні ( в матеріалах справи відсутні дані , що свідчать про протилежне).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2016 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" (орендар) укладений договір оренди землі на земельну ділянку площею 3,1519 га, що знаходиться на території Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка є предметом договору оренди землі № 219 від 31.03.2004 року (а.с. 9-10).

Рішенням Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.08.2016 року № НОМЕР_2 проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" на вказану земельну ділянку на підставі зазначеного договору оренди землі від 01.07.2016.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства належним чином не перевірено факт вже зареєстрованого права оренди на спірну земельну ділянку, та за відсутності угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем та чинного попереднього, зареєстровано новий договір, укладений з ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ".

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.08.2016 року № НОМЕР_2 діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що належать на праві власності ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 даного Закону передбачено, що державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договорів оренди земельних ділянок, регулювалися, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року № 161-XIV, Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною 2 статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (ст. 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції, чинній на момент укладення договору оренди).

Єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок на час укладення зазначених договорів оренди, були визначені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, (у редакції, чинній на час укладення позивачем договору), державна реєстрація договору оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Пунктом 4.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174, (чинного на момент укладення позивачем договору), визначено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

За змістом пункту 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Як вбачається з матеріалів справи, Андрушівським районним відділом Житомирської регіональної філії "Центру державного земельного кадастру" по Івницькій сільській раді був зареєстрований договір оренди земляної ділянки площею 3,1519 га. від 31.03.2004 року № 219 строком на 15 років, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 219 від 19.10.2004 року, що підтверджується відміткою на останній сторінці договору (а.с.13-14).

Отже, Договір оренди земельної ділянки № 219 набрав чинності з моменту його державної реєстрації - 19.10.2004 року, тобто строк, на який його укладено, не сплинув.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з частиною 4 вищевказаної статті, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За змістом ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Взаємодія органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру передбачена статтею 33 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Необхідності запитувати інформацію про зареєстровані права оренди на земельні ділянки відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 року, висловила і Державна реєстраційна служба України у листі від 06.08.2013 року № 2951/05-15-13 "Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами". У цьому листі, зокрема, вказано, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Аналіз наведених правових положень дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі №21-760а15.

Між тим, відповідачем всупереч описаним вимогам чинного законодавства належним чином не перевірено факт вже зареєстрованого права оренди на спірну земельну ділянку, та за відсутності угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем та чинного попереднього, зареєстровано новий договір, укладений з ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ".

Разом з цим, не отримавши та не маючи інформації щодо наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на земельну ділянку, державними реєстраторами прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію речових прав (права оренди) на земельну ділянку за третьою особою ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ".

Колегія суддів визнає вищезазначені дії та рішення відповідача протиправними, оскільки реєстрація права оренди вищезазначеної земельної ділянки здійснена без дотримання вимог законодавства, відповідачем не вжито достатніх заходів щодо усунення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованим правами, не виконані належним чином вимоги закону щодо з'ясування обставин відносно наявності зареєстрованих речових прав на земельну ділянку, прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди без отримання витребуваної інформації, з'ясування якої є обов'язковим, є неправомірним.

З урахуванням встановлених обставин щодо наявності зареєстрованих прав позивача на спірну земельну ділянку на підставі чинного договору оренди, оскаржуване рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ", прийняття якого фактично призвело до подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж саму земельну ділянку, є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Щодо вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 15973160 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди слід вказати наступне.

Статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що записи до Державного реєстратора прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1429/20167 (далі - Порядок № 3502/5).

Так, згідно з пунктом 2.1 Порядку 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 2.3 Порядку 3502/5 зазначено, що заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку 3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього Порядку.

Згідно з пунктами 2.10 та 2.11 Порядку 3502/5 за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Таким чином, записи в Державному реєстрі прав скасовуються на підставі судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що набрало законної сили. Зазначене судове рішення подається реєстратору разом із заявою та іншими документами, визначеними Порядком № 3502/5.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав. Отже, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та виключення (скасування) записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, документи, визначені Порядком № 3502/5. Таким чином позовні вимоги в даній частині не підлягали задоволенню, оскільки внесення запису про виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно здійснюється на підставі відповідної заяви заявника.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання скаржника на те, що має вирішуватися за правилами ЦПК є недоречними, оскільки предметом цієї справи є виключно публічно-правові відносини, що склалися між сторонами в процесі реєстрації речових прав. Питання пов'язані з невиконанням цивільно-правової угоди не досліджувалось судом, оскільки позивачем не порушувалось.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1 ст.200 КАС України).

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік