Справа № 184/2110/16-а(2а/184/56/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2017 року справа № 184/2110/16-а(2а/184/56/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року у справі № 184/2110/16-а (2-а/184/56/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, згідно заявленої довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року № 11-16;

- зобовязати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця виходячи із 86 % суми заробітної плати з урахуванням підвищення з 01.12.2015 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» згідно заявленої довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року № 11-16 згідно з чинним законодавством.

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 15.03.2000 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію державного службовця призначену згідно з Законом України «Про державну службу» в розмірі 86% середньомісячної заробітної плати, яка визначалася із нарахованої їй заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією та стажем роботи на державній службі. (а. с. 16)

14.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії з проханням здійснити перерахунок пенсії у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, та на підставі довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року № 11-16 про заробітну плату. (а.с. 13)

23.11.2016 року листом № 6584/06/34 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.20105 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно яких з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення/перерахунку пенсій відповідно до «спеціальних» законів, зокрема, і до Закону України «Про державну службу». Також зазначено, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року, яким визначилися умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, виключений постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року і що іншого чинним законодавством не передбачено. (а.с. 15)

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії в підвищеному розмірі, оскільки законодавством, яке діяло в момент призначення позивачу пенсії державного службовця, передбачався такий перерахунок у випадку підвищення заробітної плати працюючих державних службовців, а постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 саме передбачено підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників державної служби.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Для правильного вирішення спору у вказаній категорії справ суду в першу чергу необхідно визначитись, які саме норми законодавства потрібно застосовувати у вказаних правовідносинах і чи не є зміни, які відбулись в законодавстві звуженням досягнутих соціальних гарантій позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що досягнутим правом особи в даному випадку є не факт призначення їй пенсії, а саме наявність у неї права на перерахунок пенсії, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними правовими діями, як за змістом, так і та механізмом їх проведення. З огляду на вказане колегія суддів вважає безпідставним застосування до спірних відносин законодавства, яке діяло на час призначення позивачу пенсії.

Таким чином, при визначенні чи виникло у особи право на перерахунок пенсії необхідно застосовувати норми законодавства, які були чинними саме на момент виникнення обставин, з якими позивач повязує своє право на такий перерахунок.

В даній справі позивач як на підставу для перерахунку їй пенсії державного службовця посилається на постанову Кабінету Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», у звязку з чим і застосуванню при вирішенні спору підлягають норми, якими вказані правовідносини регулювались станом на грудень 2015 року.

Так, статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії до набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28 грудня 2014 року) дійсно було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності 1 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України «Про державну службу», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

В подальшому 2 березня 2015 року прийнято ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (далі ОСОБА_2 № 213), відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» якого, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. ОСОБА_2 набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом призначенню та перерахунку не підлягають.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції, що вказані положення Закону № 213 стосуються лише призначення пенсії, оскільки, за змістом пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, ним скасовані норми стосовно пенсійного забезпечення в цілому, тобто як щодо призначення пенсій, так і щодо їх перерахунку.

Вказані зміни кореспондуються із змінами, що в подальшому внесені в нормативні акти Кабінету Міністрів України, якими визначались умови та порядок здійснення призначення і перерахунку пенсії держслужбовцям.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункти 4 та 5, яким передбачались в тому числі умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям. З цього часу Постанова № 865 не містить норм щодо можливості перерахунку пенсій державним службовцям.

Таким чином, у період часу, з яким позивач повязує виникнення у неї права на перерахунок пенсії як державному службовцю, діюче законодавство не передбачало можливості такого перерахунку саме в порядку Закону України «Про державну службу», оскільки з 1 квітня 2015 року перерахунок пенсії державним службовцям повинен здійснюватись на загальних підставах, тобто відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з чим відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

З приводу доводів позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після призначення їй пенсії, оскільки вони звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за приписами Конституції України неможливо звужувати лише вже досягнуті певною особою соціальні гарантії. Досягненням же права на перерахунок пенсії, як зазначалось вище, є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач, а безпосередні обставини, з якими законодавство та сама особа повязують саме перерахунок пенсії, оскільки моменти призначення пенсії та виникнення права на перерахунок цієї пенсії не співпадають у часі і можуть регулюватись різними законодавчими актами. Тобто набуття особою права на пенсію не є одночасним набуттям права на перерахунок цієї пенсії в будь-який час в майбутньому за відсутності до цього відповідних законодавчих підстав.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсій у 2000 році останній не міг набути право на перерахунок пенсії у 2015 році, оскільки підстави для такого перерахунку (а саме, підвищення заробітної плати працюючих державних службовців) ще були відсутні.

Вказані обставини також були неодноразовим предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Крім того, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання неприйнятною заяви Великоди до України суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися державою, а положення статті 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. (пункти 21, 23).

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою; зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист.

З огляду на вказане колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після її виходу на пенсію, оскільки цими змінами не звужувалось право позивача на перерахунок пенсії у звязку з відсутністю у позивача на момент внесення цих змін такого права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року у справі № 184/2110/16-а (2-а/184/56/16) скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко