Справа № 464/8458/16-а
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8458/16-а
пр.№ 2-а/464/71/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання неправомірними дій та спонукання до вчинення певних дій,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови їй у здійсненні з 01.12.2015р. перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії та на момент виникнення права на перерахунок); зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова здійснити їй, ОСОБА_1, відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення мені пенсії державного службовця та виникнення права на перерахунок) перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі поданої нею довідки від 02.11.2016р. № 7456/1/12-16 без врахування обмежень на всю суму заробітної плати в розмірі 25099,20 грн. з якої сплачено Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування починаючи з 01.12.2015р. згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» (в редакції, чинній на момент перерахунку мені пенсії державного службовця) та виплатити недоплачену частину пенсії починаючи з 01.12.2015, при цьому із збереженням того відсотку заробітку для обчислення пенсії держслужбовця, який був передбачений на момент її призначення ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на час призначення мені пенсії державного службовця), тобто - 80%, та без обмежень розміру пенсії з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати держслужбовцям, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію та виплачувати пенсію довічно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона вийшла на пенсію державного службовця 16.04.2011р. з посади першого заступника начальника Територіальної державної інспекції праці - заступника Головного державного інспектора праці у Львівській області (на сьогодні внаслідок проведеної реорганізації - це Головне Управління Держпраці у Львівській області). Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено на 25% посадові оклади працюючих держслужбовців, посади яких, зокрема, передбачено додатками до Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (в т.ч. додатком № 24), у неї виникло право на перерахунок пенсії державного службовця з 1 грудня 2015 року. Необхідною умовою для перерахунку пенсії державного службовця є документи, додатково подані ним в органи пенсійного фонду щодо розміру місячного заробітку відповідної посади та рангу станом на момент виникнення права на перерахунок пенсії (в даному випадку станом на грудень 2015р.), одержавши від Головного управління Держпраці у Львівській області, необхідні для перерахунку довідки, нею, 03.11.2016р. до УПФ у Галицькому районі м.Львова було надано заяву з клопотанням провести перерахунок пенсії держслужбовця. з долученням оригіналів довідок про реорганізацію Установи з якої вона вийшла на пенсію від 11.10.2016р. № 6772/1/13-05 та складові заробітної плати з 01.12.2015р. за відповідною посадою від 02.11.2016 № 7456/1/12-16. Однак, 16.11.2016р. нею отримано лист відповідача від 08.11.2016р. № 18442/02-14, згідно до якого їй було відмовлено в перерахунку пенсії. Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ - держава (роботодавець) на момент її виходу на пенсію (як і на момент її вступу на державну службу та прийняття присяги держслужбовця) - гарантувала право на перерахунок призначеної пенсії: «у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії». Таким чином, вважає, що при здійсненні їй перерахунку пенсії держслужбовця повинні застосовуватися норми пенсійного забезпечення, які діяли на момент призначення пенсії, у т.ч. і норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, що була чинною на час призначення пенсії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту адміністративного позову, звертає увагу на практику інших судів (усіх інстанцій) з розгляду аналогічних за змістом правовідносин та відповідно просить позов задовольнити.

Представник відповідача УПФ України у Галицькому районі м.Львова в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, за змістом яких вказує на те, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15). Відповідно до ст.37-1 (в редакції на час призначення пенсії) дійсно було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Згодом, до наведених положень статей були внесені відповідні зміни, при чому, як до ст.37 Закону, яка визначала питання щодо призначення пенсії державних службовців, так і до ст.37-1 Закону, яка врегульовувала питання стосовно проведення перерахунку. Так, відповідно до Закону України від 28.12.2014р. N 76-VIII, положення ст.37-1 Закону зазнала змін та була викладена в новій редакції, а саме було встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Тобто, якщо положеннями попередньої редакції цієї ст.37-1 Закону на час призначення пенсії визначались одні правила та підстави перерахунку пенсії, що було пов'язано з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, то згодом такий перерахунок пенсії міг проводитися лише відповідно до положень визначених Кабміном України. Таким актом, була Постанова КМ України від 31 травня 2000р. N 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Умови та порядок перерахунку пенсії були визначені постановою КМ України, які надавали можливість здійснити перерахунок пенсію держслужбовця при настанні певних обставин, а саме у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів (підстава). Пункт 5 Постанови регулював питання строку такого перерахунку. Як вбачається з правових підстав звернення до суду з позовними вимогами, наявність права на перерахунок пенсії позивач пов'язує з Постановою КМ України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було встановлені відповідні підвищення розмірів заробітної плати з 01.12.2015р. у штатному розписі посадових окладів, в тому числі, що й стосувалося безпосередньо посади позивача, яку він займав, що підтверджується відповідною довідкою, які він надавав до пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії. Положення пункту 4 та 5 постанови КМ України № 865, яка регулювала питання перерахунку пенсії, з урахуванням положень ст.37-1 Закону, зазнали таких законодавчих змін, що унеможливлюють проведення перерахунку пенсії для позивача з 01.01.2015 року з підстав підвищення заробітку. Стверджує, що на законодавчому рівні існують різні підстави для проведення перерахунку пенсій, в той же час такої правової підстави, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів на даний час не існує. Тобто, для перерахунку пенсій, особам, що працювали на посадах державної служби в органах місцевого самоврядування, підстав немає. Вони скасовані на законодавчому рівні, а тому вважати, що відповідач допустив порушення прав позивача, не має підстав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16.04.2011р. звільнена з посади першого заступника начальника Територіальної державної інспекції праці - заступника Головного державного інспектора праці у Львівській області (на даний час, внаслідок проведеної реорганізації - Головне Управління Держпраці у Львівській області) у зв'язку з виходом на пенсію за віком відповідно до ст.ст. 14, 15, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ст.38 Кодексу законів про працю України. Позивач перебуває з 2011 року на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, як одержувач пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України про «Про державну службу».

Встановлено, що 03.11.2016р. позивач звернувся до УПФ України в Галицькому районі м.Львова з заяву, в якій клопотав провести перерахунок пенсії держслужбовця з долученням оригіналів довідок про реорганізацію установи з якої вона вийшла на пенсію від 11.10.2016р. № 6772/1/13-05 та складові заробітної плати з 01.12.2015 року за відповідною посадою від 02.11.2016 № 7456/1/12-16.

Довідки видані Головним Управлінням Держпраці у Львівській області (правонаступником) в порядку, передбаченому наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління державної служби України від 03.12.2003р. N 319/144, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2003 року за N 1134/8455 «Про затвердження порядку видачі довідок для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад», із змінами, в редакції від 29.01.2010р. та чинної на час виникнення спірних правовідносин (01.12.2015р.) постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 р.№15-1.

З аналізу вищевказаних довідок вбачається, що в таких вказані усі дані, необхідні для проведення перерахунку, виходячи з законодавства, що діяло на момент призначення пенсії позивачу, яке гарантувало такий перерахунок та законодавства, що діяло на момент виникнення в неї права на перерахунок, зокрема: у довідці № 6772/1/13-05 від 11.10.2016р. вказано про реорганізацію державного органу з якого вийшла позивач на пенсію та займану перед виходом на пенсію посаду, зазначено дату реорганізації та правонаступника, з посиланням на нормативно-правові акти; у довідці № 7456/1/12-16 від 02.11.2016р. зазначено орган з якого відбувся вихід на пенсію та посада з якої призначено пенсію, вказана посада у правонаступника за якою зазначено зарплату з 01.12.2015р. з розбивкою на складові (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премія) з відповідними сумами; вказано про нарахування на всі виплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; вказано загальну суму заробітної плати на яку нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Попри це, 16.11.2016р. позивачем було отримано лист УПФ України в Галицькому районі м.Львова від 08.11.2016р. № 18442/02-14, за змістом якого позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, покликуючись на відсутність для цього правових, законодавчих підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця, пенсійне забезпечення державних службовців регулювалось ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу».

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення умов та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям делеговано Кабінету Міністрів України.

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України) дійшов висновку, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд звертає увагу на те, що порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено ( перераховано ) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», які застосовуються з 01.12.2015 року, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (03.11.2016р.), не передбачено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

З цього випливає, що Кабінетом Міністрів України, на даний час, не лише не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям, на виконання даної статті 37-1 Закону України «Про державну службу», але й фактично своїми діями виключено положення Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», які раніше визначали порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця.

Суд погоджується, що виходячи з предмета спору та завдань суду, суд першої інстанції не може вирішувати питання про відповідність Конституції України вказаних змін до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Разом з тим, відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Слід звернути увагу, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям, тобто відмова держави здійснити певні дії та виключення положень Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», які визначали порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця, на думку суду, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії з огляду на ст.22 Конституції України та є невиправданим втручанням в право позивача, передбачене ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що 1 грудня 2015 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працював позивач, на думку суду, наявні всі підстави для перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

При цьому доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що для його відновлення необхідно і достатньо зобов'язати відповідача провести з 01 червня 2016 року перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення мені пенсії державного службовця та виникнення права на перерахунок) у розмірі 80 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 1 грудня 2015 року заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та здійснити її виплату з урахуванням раніше проведених виплат.

Суд визначає початком терміну перерахунку та виплати пенсії - з 01 червня 2016 року, оскільки відповідно до ч.2 ст.99 КАС України передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, а тому позовні вимоги з 01.12.2015р. до 01.06.2016р. в силу ст.100 КАС України залишаються без розгляду.

Вимога позивача в частині про зобов'язання УПФ України у Галицькому районі м.Львова виплачувати їй перераховану пенсію довічно не підлягає задоволенню, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право позивача, а не те, яке може бути порушено в майбутньому (за умови, що таке буде порушене).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 58 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, ст.ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, ст.ст. 2, 6-12, 18, 69-72, 158-163, 167, 1832, 185-186, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, призначеної відповідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова провести з 01 червня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення мені пенсії державного службовця та виникнення права на перерахунок) у розмірі 80 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 1 грудня 2015 року заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та здійснити її виплату з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1102 гривні 40 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: