Справа № 522/17453/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/17453/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Погрібний С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (далі - УПФУ в Приморському районі м. Одеси), в якому просила:

- визнати дії щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, що була чиною на час призначення пенсії - протиправними;

- скасувати рішення №227 від 22 серпня 2016 року «Про відмову у перерахунку пенсії»;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 травня 2016 року в розмірі 88 % від заробітку зазначеного у довідці, виданої 16 серпня 2016 року Державною казначейською службою України в Одеській області № 14-08/354-5373, із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування позову зазначено про обов'язок пенсійного органу, під час перерахунку пенсії, застосовувати при вирішенні спірних правовідносин статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723) в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (липень 2005 року).

На думку позивача, застосування нового Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ та тих обмежень, які були введені п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, не буде відповідати принципам верховенства права.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку із неявкою сторін, належним чином сповіщених про день, час та місце розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з липня 2005 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком в порядку та на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723, який діяв на момент призначення пенсії. Пенсія була призначена в розмірі 88 відсотків від суми її заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з підстав зростання заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013, відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників.

Листом УПФУ в Приморському районі м. Одеси від 19 серпня 2016 року № 455/Б-11 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Мотиви даної відмови полягають у тому, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року (далі - Закон № 213) у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб яким призначено пенсію відповідно до Закону №3723 втратили чинність. У зв'язку з чим, з 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених вказаним законом пенсії не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Крім цього, відповідач вказав, що новим Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, не передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців (а.с.11-12).

В подальшому, з аналогічних підстав, УПФУ в Приморському районі м. Одеси прийняло рішення «Про відмову у перерахунку пенсії» за № 227 від 22 серпня 2016 року (а.с.10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача та зазначив, що ст.37-1 Закону №3723, згідно якої пенсіонерка просить перерахувати пенсію, з 01 червня 2015 року втратила чинність, а новим Законом України «Про державну службу» не передбачено проведення перерахунку пенсії.

Також суд вказав, що відмова відповідача у такому перерахунку не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку позивач отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIIІ (далі - Закон №76), який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону №3723 і її викладено у такій редакції:

«Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». При цьому слід зазначити, що Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (набрав чинності з 01 травня 2016 року, (далі - Закон №889)) визнано Закон №3723 таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, статті 37, 37-1 Закону № 3723, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01 травня 2016 року втратили чинність.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Тобто, колегія суддів зазначає, що на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 37-1 Закону № 3723, зазначена норма втратила чинність.

Колегія суддів також зазначає, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, вказані Закони №76, №213 та №889 неконституційними не визнавалися, тому підлягають застосуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що п.5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Право на пенсію позивач реалізував в 2005 році та нарахування її пенсії здійснювалося у розмірах, встановлених статтею 37 Закону №3723, в редакції чинній на час її призначення.

Діючий Закон №889 взагалі не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього Закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058).

З урахуванням п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачу з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 88 відсотків від суми заробітної плати (в тому числі з урахуванням надбавок і доплат до посадового окладу, зазначених у довідці №14-08/354-5373 від 16 серпня 2016 року), суд вважає безпідставним і неможливим.

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи справу по суті дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо правомірності дій відповідача, оскільки останній діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та на законних підставах відмовив у перерахунку пенсії, так як на час звернення за таким перерахунком положення статті 37-1 Закону №3723 втратили чинність, тому у суб'єкта владних повноважень відсутні підстави для їх застосування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України», пункт 23, зазначено «Суд вважає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним».

Висновки Верховного Суду України, на які посилається апелянт, стосуються іншої правової позиції щодо врахування «інших виплат», з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при призначенні пенсії, згідно Закону №3723, який був чинний на момент перерахунку пенсії.

З огляду на це, посилання апелянта у спірних правовідносинах на правову позицію Верховного Суду України є недоречним.

Оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова