Справа № 760/22058/16-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/571/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києвіпро визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати неправомірними дії щодо відмови в перерахунку призначеної їй пенсії та зобов»язати провести такий перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця.

Посилається в позові на те, що з грудня 2014 року перебуває на обліку в Правобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2014 року.

На підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року їй було перераховано пенсію в розмірі 70% від суми заробітної плати (з урахуванням надбавок, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати та інших виплат), на яку були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за останні 60 календарних місяців роботи.

Для розрахунку пенсії бралася заробітна плата головного бухгалтера, яку вона займала перед оформленням пенсії, а саме: посадовий оклад в розмірі 1 218 грн. 00 коп., надбавка за ранг в розмірі 70 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років в розмірі 322 грн. 00 коп.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів. У зв'язку з прийнятими законодавчими актами відбулася зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади.

Вважає, що у зв'язку з цим в неї виникло право на перерахунок пенсії, а тому 08 грудня 2016 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з дати вступу в законну силу зазначених законодавчих актів, тобто з 01 травня 2016 року.

Листом відповідача від 14 грудня 2016 року їй було відмовлено в перерахунку пенсії в зв»язку з тим, що, на думку відповідача, Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року перерахунку пенсії державним службовцям не передбачено.

Вважає дії відповідача неправомірними і просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 30 грудня 2016 року по справі відкрито скорочене провадження.

27 січня 2017 року представник відповідача подав суду заперечення, якими просить у позові відмовити.

В своїх запереченнях посилається на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, з огляду не, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Крім того, просила врахувати, що Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, який набув чинності 01 травня 2016 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Також зазначила, що позивачкою подано заяву про перерахунок к пенсії, яка не відповідає формі, встановленій порядком, а викладена в довільній формі, у зв'язку з цим у відповідача не виникло обов'язку приймати рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії, а тому заяву позивачку було розглянуто в порядку звернення громадян.

Вважає, що права позивачки управлінням порушені не були, а тому просить у позові відмовити.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки. виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка до виходу на пенсію перебувала на державній службі, а саме на посаді головного бухгалтера відділу виконання бюджету бухгалтерського обліку та звітності.

На даний час позивачка перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 30 грудня 2014 року перебуває на обліку в Правобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2014 року.

Для розрахунку призначеної позивачці пенсії бралася заробітна плата головного бухгалтера, яку остання отримувала перед оформленням пенсії, а саме: посадовий оклад в розмірі 1 218 грн. 00 коп., надбавка за ранг в розмірі 70 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років в розмірі 322 грн. 00 коп..

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу», діючого на момент призначення пенсії позивачці, пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 цього Закону перерахунок пенсії здійснювався виходячи із сум заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснювався з сум їх заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів.

У зв'язку з прийнятими законодавчими актами відбулася зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади.

08 грудня 2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії на підставі зазначених законодавчих актів.

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 14 грудня 2016 року №1462/02/В-1214 повідомлено, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, з огляду не, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

В зв»язку з цим у задоволенні заяви позивачки та перерахунку пенсії було відмовлено.

/ а.с.8 /

Як вбачається з п. 5 чинної на час призначення пенсії позивачці Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визнання розмірів заробітку для обчислення пенсії», перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Згідно частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї постанови від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституції України і чинними законами прав і свобод.

Застосувавши до позивача Закон України №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року відповідач фактично звузив соціальні гарантії на достатній рівень матеріального забезпечення (за віком), які полягають у можливості перераховувати призначену пенсію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1), Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання, вимог, які він виводить з цього принципу.

Зокрема, у справах «Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

Окрім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначив (п.п.38-40) про те, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відсутність механізму реалізації права на перерахунок пенсії є втручанням у визначений майновий інтерес цього державного службовця за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Отже, статтю 1 зазначеного Першого протоколу слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей.

Тобто, в зазначених рішеннях Європейський суд з прав людини встановив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, хто є носіями відповідного права.

Оскільки із заробітної плати позивача роботодавцями за весь час її трудової дічльності утримувалися та сплачувалися до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому, дії відповідача (відмова у перерахунку пенсії) є прямим втручанням у право позивача на мирне володіння особистим майном (пенсією, у обґрунтованому розмірі).

Зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV вбачається рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави», а встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Конституційний суд України у рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції до 09 грудня 2015 року) передбачав, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Звертаючись до суду, позивачка просить поновити її порушене право та зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплату їй пенсії з моменту підвищення заробітної плати державних службовців, а саме з 01 травня 2016 року.

Враховуючи, що позивачка звернулася до відповідача за перерахунком пенсії 08 грудня 2016 року, її права підлягаю поновленню саме з цього часу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності підстав відмови в перерахунку пенсії позивачки, а тому вимоги останньої підлягають задоволенню.

При цьому суд погоджується з твердженнями позивачки щодо того, що для такого перерахунку нова довідка про складові її заробітної плати після її підвищення не потрібна, оскільки посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років встановлені даними законодавчими актами, а інші складові залишаються без коригування і дана інформація знаходиться в її пенсійній справі.

Судові витрати в розмірі 1102 грн. 40 коп. відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави.

Керуючись статтями 19, 22, 58 Конституції України, Законом України «Про державну службу», постановою КМУ №292 від 06 квітня 2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 94, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 244-2, 244-4, 254 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсію державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та постанови КМУ №292 від 06 квітня 2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», а саме: посадового окладу - 3 101 грн. 00 коп., надбавки до посадового окладу за ранг державного службовця (6 ранг) - 500 грн. 00 коп., надбавки за вислугу років на державній службі (понад 15 років) - 1 395 грн. 45 коп. і врахованих раніше інших складових заробітної плати (надбавок, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати та інших виплат), починаючи з 08 грудня 2016 року у розмірі 70% від цієї суми заробітної плати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя