Справа № 707/2814/16-а
Суддя: Морозов В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Черкаси

15 год. 20 хв.

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

при секретарі Швидкій І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 згідно договору,

відповідача ОСОБА_2 особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора третьої роти батальйону УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора третьої роти батальйону УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи позов тим, що 26.11.2016 року відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважаючи дану постанову незаконною з підстав: порушення права на захист, процедури розгляду справи в порядку ст.ст. 278-279 КУпАП та місця розгляду справи, позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просила скасувати постанову інспектора третьої роти батальйону УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 26.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і зазначила, що ОСОБА_3 з боку відповідача не було розяснено права на захист. Крім того ОСОБА_2 було порушено порядок розгляду справи, зокрема адміністративний матеріал розглянуто на місці скоєння правопорушення, а не за місцем знаходження органу поліції. Щодо самого факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем, ОСОБА_1 ніяких пояснень суду не надала.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог і просив відмовити у позові, оскільки діяв згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та КУпАП. Позивачу під розписку були розяснені її права.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою від 26.11.2016 року, ОСОБА_2 ПС2 № 968558, ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за наступне: 26.11.2016 року об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 в м. Черкаси по вул. Дахнівська, здійснила стоянку транспортного засобу автомобіля «Шевроле Авео», держномер АА1822ВХ на тротуарі, порушивши вимоги п. 15.10 ПДР України, крім того при перевірці документів не мала при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушила вимоги п. 2.1 б) ПДР України та не мала поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушила вимоги п 2.1. ґ) ПДР України. Як вбачається з тексту постанови, права ОСОБА_3 були розяснені під її особистий підпис, а тому твердження її представника про порушення права на захист суд оцінює критично і як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних

правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної

поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення

безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП - у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці

вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про

адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення: у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно розділу третього Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже оскільки відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався положеннями ст. 258 КУпАП і дані норми є нормами спеціальної дії на відміну від норм, викладених в ст. 276 КУпАП, які є загальними, постанова про адміністративне правопорушення повинна бути винесена на місці вчинення суспільно-небезпечного діяння та в скороченому провадженні, а отже дії інспектора поліції в даному випадку є правомірними.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем та її представником оскаржуються правомірність дій відповідача під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, проте не надано жодного доказу відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа), яка вирішує справу про адміністративне правопорушення має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, основаному на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законами та право обізнаністю.

Крім цього, за статтею 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний вияснити, зокрема, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його скоєнні, чи воно підлягає адміністративній відповідальності, а також вияснити інші обставини, що мають значення для привільного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що зазначені вище вимоги закону були дотримані відповідачем. Підчас винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем надана належна оцінка зазначеним обставинам, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 69-71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2017 року.

Суддя: ОСОБА_4