Справа № 444/1551/16-а,2-а/444/75/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Справа № 876/9303/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Максиміва І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року у адміністративній справі №444/1551/16-а, 2-а/444/75/16 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання незаконним, скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до суду з адміністративним позовом до Сопошинської сільської ради Жовківського району про визнання незаконним та скасування рішення Сопошинської сільської ради Жовківського району №55 від 25.02.2016 року та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачами подана апеляційна скарга, в якій зазначають, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що оскаржене рішення прийняте з порушенням передбаченого законом порядку, зокрема не було включене в порядок денний, а його не було допущено на засідання.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазнаваних у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Зазначив, що оскаржене рішення сільська рада прийняла відповідно до вимог чинного законодавства та в порядок і спосіб передчасний законом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 19 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної у власність орієнтованою площею 0,18 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні.

25 лютого 2016 року Сопошинська сільська рада Жовківського району Львівської області на пленарному засіданні 3-ї сесії прийняла рішення за №55, про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства в ур. Загони орієнтовною площею 0,18 га у власність на підставі голосування.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що Сопошинська сільська рада Жовківського району приймаючи рішення № 55 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства в ур. Загони орієнтовною площею 0,18 га у власність на підставі голосування, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачених Конституцією та законами України.

Проте, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права з огляду на наступне.

Статтею 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки серед іншого на підставі безоплатної передачі із земель державної комунальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації визначених Земельних кодексом України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межа норм, визначених ЗКУ, провадиться один раз по кожному виду використання.

Положеннями статті 121 Земельного кодексу України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так відповідно до цих норм громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у певних розмірах. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - надається земельна ділянка не більше 0, 10 гектара.

Відповідно до ч. 6 статті 118 кодексу визначено порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. Громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарські будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому не вказано необхідності визначати межі земельної ділянки та додавати інші документи та матеріали.

Цією ж статтею визначено порядок та строки розгляду клопотання щодо надання власність громадянам земельних ділянок державної та комунальної власності. Згідно цього порядку відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

З вказаної норми законодавства вбачається, що законом передбачено єдину підставу для відмови у наданні дозволу, а саме лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

З оскарженого рішення не видно, як на підставі чого було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, так і підстави передбаченої ст. 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, в порушення вищевказаних норм законодавства, відповідно до встановленої чинним законодавством процедури не розглянув та не прийняв відповідне рішення за наслідками розгляду клопотання позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що відповідач таке прийнято необґрунтовано, без дотриманням вимог законів України, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Що стосується вимоги про зобов'язання відповідача виконавчий комітет Сопошинської сільської ради повторно розглянути погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства в ур. Загони, то така до задоволення не підлягає, оскільки вказане не належить до повноважень виконавчого комітету сільської та він не був стороною у справі.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року у адміністративній справі №444/1551/16-а, 2-а/444/75/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області №55 від 25 лютого 2016р.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 07.02.2017р.