Справа № 817/808/16
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2017 року К/800/2914/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.08.2016

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016

у справі № 817/808/16

за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал»

до Державної фіскальної служби України

третя особа Державна казначейська служба України

про зобов'язання вчинити дії та визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга від 01.02.2017 (згідно штампу Укрпошти на конверті) Державної фіскальної служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.08.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 у справі № 817/808/16. У касаційній скарзі відповідач просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження.

Вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 213 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, ставка судового збору встановлена у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з наявних матеріалів, скаржником не додано до касаційної скарги доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Проте, відповідачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору із посиланням на відсутність коштів на сплату судового збору.

Положеннями ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто, фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів з довідкою контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція щодо обов'язку контролюючого органу сплачувати судовий збір на умовах, визначених Законом України «Про судовий збір» в чинній редакції, висловлена Верховним Судом України (ухвала від 24.12.2015 у справі № 477/2598/14-а, ухвала від 09.11.2015 у справі №810/2302/15).

Таким чином, клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає як безпідставне.

Реквізити рахунку для зарахування судового збору: отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва; рахунок отримувача 0007; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код класифікації доходу бюджету - 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Крім того, скаржник, порушуючи питання про поновлення процесуального строку на подачу касаційної скарги, лише зазначає, що представництво інтересів відповідача у вказаній справі (у т.ч. подання апеляційної скарги, участь у судовому засіданні) здійснювалось працівниками ГУ ДФС у Рівненській області, що підтверджується наявними у справі копіями довіреностей, однак, судом апеляційної інстанції повний текст ухвали по справі не було направлено на адресу представника відповідача, що унеможливило виконати приписи п. 5 ст. 213 КАС України, а, відтак, представник відповідача був змушений роздрукувати повний текст судового рішення для долучення до касаційної скарги з http://court.gov.ua.

Однак, вказані обставини не можна визнати поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 30.11.2016, оскільки скаржником не зазначено жодних поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не надано жодних доказів надсилання або не надсилання судом апеляційної інстанції поштової кореспонденції на адресу відповідача у справі.

Таким чином, наведені причини пропуску процесуального строку не можуть бути визнані судом поважними, а тому не є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, скаржнику слід навести суду касаційної інстанції поважні причини та надати належні докази, якими б підтверджувалась поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, суддя-доповідач вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху, а скаржнику надати строк для усунення згаданих вище недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

У зв'язку з цим скаржнику слід усунути вищезазначені недоліки у визначений судом касаційної інстанції строк.

Керуючись ст.ст. 108, 210 - 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній фіскальній службі України в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги - протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання суду надання суду документу про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також заяви із зазначенням поважних причин (із долученням відповідних доказів), якими б підтверджувалась поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис

Вищого адміністративного

суду України І.В. Борисенко