Справа № 813/4352/16
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року справа № 813/4352/16

11 год. 53 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.;

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача Чижевський М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, Личаківська ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №33862-13 від 30.06.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що автомобіль позивача Mercedes-Benz, модель GL 350 CDI 4 Matik, не є об'єктом оподаткування у 2016 році, на сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України відсутні будь-які дані щодо цього автомобіля. Також, 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято закон про внесення змін до Податкового кодексу України, пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 викладено в новій редакції, змінено визначення об'єкта оподаткування транспортним податком. На виконання вимог цього закону ухвалою Львівської міської ради від 14.01.2016 року №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2015 року №4263 «Про затвердження положення про транспортний податок» затверджено нову редакцію Положення про транспортний податок. З врахуванням того, що зміни до будь-яких податків і зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, вказані зміни можуть бути застосовані лише у 2017 році.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.18-20/. Пояснив суду, що перелік автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2016 році, надіслано до податкової інспекції листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Вважає, що у цьому випадку не відбулася зміна елементів податку чи пільг, як стверджує про це позивач, а вводиться новий (транспортний) податок. Тому не слід застосовувати принцип стабільності передбачений пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі та, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 є власником автомобіля Mercedes-Benz, модель GL 350 CDI 4 Matik; рік випуску 2014; об'єм двигуна 2987см3; дата реєстрації 19.12.2014 року /а.с.8/.

Личаківською ОДПІ 30.06.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення №33862-13 за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн. /а.с.10/.

Вважаючи таке рішення контролюючого органу протиправним, безпідставним та таким, що порушує його права, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини врегульовано податковим законодавством, яким передбачено справляння з платників податків, зокрема, й такого місцевого податку як податок на майно. До складу такого податку на майно, відповідно до п.п. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України (далі - ПК України), входить транспортний податок.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) №2755-VI від 02.12.2010 р. платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

В п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначено що, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ПК України, є об'єктами оподаткування.

Згідно з п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування, відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Відповідно ж до п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України передбачено, що обчислення суми транспортного податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Вказане кореспондує також нормі п.п. 54.3.3 ПК України, відповідно до якої обов'язок із визначення суми грошових зобов'язань з такого податку покладається на контролюючий орган.

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 ПК України.

З врахуванням викладених норм законодавства слід підсумувати, що за загальним правилом визначення сум грошового зобов'язання з транспортного податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб провадиться контролюючим органом шляхом надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення в разі наявності у власності такого платника податків автомобіля, що є об'єктом оподаткування.

Зважаючи на доводи позивача щодо протиправності визначення грошового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік, що обґрунтовується неможливістю застосування норм чинного податкового законодавства України, які регламентують справляння такого податку в цьому році, у зв'язку з порушенням принципу стабільності, суд зазначає наступне.

Новий податок - транспортний - запроваджено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII (набрав чинності з 01.01.2015 року), яким врегульовано, зокрема, об'єкт оподаткування, ставки податку, порядок та інші умови його справляння.

Надалі до ПК України внесено зміни в частині транспортного податку - відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 р. №909-VIII.

Транспортний податок встановлено в м. Львові 19.01.2015 року Положенням про транспортний податок, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 19.01.2015 року №4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок», у зв'язку з чим застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України з урахуванням внесених Законом з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, та вважає такі обґрунтованими, з огляду на наступне.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», Львівська міська рада 14.01.2016 року ухвалою №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2015 року №4263 «Про затвердження положення про транспортний податок» виклала у новій редакції Положення про транспортний податок.

Одним із принципів податкового законодавства згідно з положеннями підп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України є стабільність, зміст якого полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з п. 8.3 ст. 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Підпункт 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України вказує, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному вказаним Кодексом.

Згідно з п.п. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст. 7 ПК України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII вказаного Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до підп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 цього ж Кодексу рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Частиною 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

При цьому, судом взято до уваги позицію Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил. Тому, суд зважає на покликання позивача щодо порушення принципу стабільності під час визначення транспортного податку за 2016 рік.

У цьому контексті, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що у даному випадку введено новий податок, адже транспортний податок введено ще законом від 28.12.2014 року, а законом від 24.12.2015 року внесено зміни до цього податку.

З приводу покликань позивача на те, що його автомобіль не є об'єктом оподаткування в контексті об'єктів оподаткування транспортним податком визначених Податковим кодексом України суд враховує наступне.

Відповідно до технічного паспорту за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль Mercedes-Benz, модель GL 350 CDI 4 Matik; тип: загальний легковий універсал-В; рік випуску 2014; об'єм двигуна 2987см3; дата реєстрації 19.12.2014 року /а.с.8/.

Відповідно до положень підп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З 19.02.2016 року набула чинності Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабміну від 18.02.2016 року №66, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком та зазначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником позивача зазначено та представником відповідача не спростовано, що на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України: Транспортні засоби: розрахунок вартості (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA) немає відомостей щодо автомобіля позивача моделі та марки Mercedes-Benz GL 350 СDI 4 Matik.

Представник відповідача в обґрунтування своєї правової позиції надав суду лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з додатком №1 у якому є інформація щодо автомобілів середньо ринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», та пояснив, що податкові повідомлення-рішення приймалися податковим органом на основі цього листа /а.с.21-22/.

Однак суд звертає увагу відповідача на те, що додаток №1 не містить марки та моделі Mercedes-Benz GL 350 СDI 4 Matik, однак клас GL міститься в додатку №3 серед автомобілів, вартість яких неможливо визначити /а.с.21-22, 32/. Крім того, вищевикладені норми пов'язують визначення вартості автомобіля саме з Методикою, а не внесенням такого автомобіля до певного переліку транспортних засобів.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові від 30.08.2016 року у справі №К/800/8077/16.

Крім того, позивачем з сайту Мінекономрозвитку надано розрахунки вартості максимально наближених за класом та моделлю транспортних засобів, за жодним з яких середньоринкова вартість цих автомобілів не становила 750 розмірів мінімальних заробітних плат /а.с.9, 30, 31/.

Таким чином, з врахуванням положень підп. 267.2.1 п .267.1 ст. 267 ПК України, автомобіль позивача не являвся об'єктом оподаткування транспортним податком, а в позивача відсутній обов'язок його сплати.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість покликань позивача та безпідставність прийняття податкового повідомлення-рішення, а отже, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

До матеріалів адміністративної справи долучено квитанцію від 09.12.2016 року, відповідно до якого позивачем сплачено судовий збір за подання позову до Львівського окружного адміністративного суду в сумі 551,21 грн., що з врахуванням вищевикладеного належить повернути позивачу /а.с.3/.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №33862-13 від 30.06.2016 року.

3. Судові витрати здійснені позивачем з відповідача не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шлях трати ом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 06.02.2017 року.

Суддя Кравців О.Р.