Справа № 183/5354/16(2а/183/175/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2017 року справа № 183/5354/16(2а/183/175/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року у справі № 183/5354/16 (2а/183/175/16) за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: (а.с. 14)

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2015 року;

- зобовязати відповідача відновити виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2015 року та виплатити суму пенсії з 01.04.2015 року по теперішній час.

Постановою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати у Новомосковському районному управлінні ГУ Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, а потім в Управлінні Держпродспоживслужби у Новомосковському районі.

З 1 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213), як працюючому державному службовцю.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про розяснення підстав зупинення виплати вказаної пенсії.

23.08.2016 року листом № П-46 відповідач розяснив позивачу, що оскільки остання на теперішній час працює на посаді державного службовця відсутні законні підстави поновлення вказаної пенсії. (а.с. 2-3).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу", Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач станом на 1 квітня 2015 року працював на посаді, яка давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй виплачуватись не повинна. Аналогічно відповідач вважає, що з 1 січня 2016 року пенсія позивачу також виплачуватись не повинна, оскільки вона працює на посаді, які передбачена Законом України «Про державну службу».

Вирішуючи вказаний спір, колегія суддів зазначає, що при постановленні судового рішення судом першої інстанції залишено поза увагою питання додержання позивачем процесуального строку звернення до суду за захистом порушеного права, та приходить до висновку, що позивачем частково порушений вказаний строк з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер, а відтак про припинення виплати пенсії позивач дізналася у відповідному місяці.

При цьому звернення позивача в серпні 2016 року до органу ПФУ із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про розяснення причин припинення виплати пенсії та відповідний лист відповідача із таким розясненням не є моментом, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, оскільки, як зазначалось вище, про таке порушення позивач дізнавався щомісячно, не отримуючи пенсійну виплату за відповідний місяць. Крім того, всі законодавчі акти в Україні доводяться до відома населення шляхом їх оприлюднення в офіційних виданнях, у звязку з чим колегія суддів вважає, що позивач про причини невиплати пенсії на протязі більше року повинен був дізнатись саме у звязку з її невиплатою, а не у звязку з розясненням органу ПФУ. Порушенням прав позивача в даному випадку треба вважати факт припинення йому виплати пенсії, а не лист розясненнями відповідача.

З позовом до суду позивач звернувся 27 вересня 2016 року, а відтак вирішенню по суті підлягають лише позовні вимоги в межах шестимісячного строку, який передує даті звернення до суду, а позовні вимоги до вказаної дати підлягають залишенню без розгляду як такі, що подані із пропуском строку звернення до суду.

Таким чином, позовні вимоги за період з 01.04.2015 року по 26.03.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується позовних вимог за період з 27 березня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Посада, на якій працює позивач, відноситься до державної служби.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка діє з 01.01.2016 року, встановлено, що тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Вказані норми кореспондуються з приписами ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції Закону від 24.12.2015 року № 911-VII, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( 3551-12 ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, змінами в законодавстві, які набули чинності з 1 січня 2016 року, факт невиплати пенсії певній особі повязується не з її правом на пенсійне забезпечення за певним законом, а виключно з перебуванням на певній посаді. Тобто умови тимчасової невиплати пенсій з 1 січня 2016 року змінені і не є тотожними умовам, які визначались станом на 1 квітня та 1 червня 2015 року.

Суд першої інстанції уваги на ці обставини не звернув і позов задовольнив, посилаючись на законодавство, яке діяло у 2015 році без врахування зазначених вище змін.

Враховуючи вказані норми права, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у період починаючи з 27.03.2016 року слід відмовити відповідно до вимог чинного на той час законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року у справі № 183/5354/16 (2а/183/175/16) скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 1 квітня 2015 року по 26 березня 2016 року залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії з 27 березня 2016 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко