Справа № 243/534/17
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №243/534/17
Номер провадження №2-а/243/107/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Останькович А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська Донецької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Словянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В ИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Словянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність Словянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо невиплати пенсії з листопада 2014 року, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Словянському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, куди він звернувся з заявою про запит своєї пенсійної справи, йому була нарахована сума заборгованості та поставлено виплату на серпень, але на теперішній час пенсію так і не отримав. У листопаді 2016 року їй зателефонував працівник Словянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області і сказав, що для відновлення виплат йому необхідно підтвердити своє місце проживання і тільки після цього звернутися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду України. Раніше йому нараховувалась та виплачувалась пенсія шляхом зарахування коштів на рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк». Однак, незважаючи на це з листопада 2014 року відповідач припинив виплату пенсії. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, як таку, що порушує його конституційні права громадянина України. Просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Слов'янського ОУ ПФУ щодо невиплати йому пенсії; 2) зобов'язати Слов'янське ОУ ПФУ поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з листопада 2014 року, на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем, а саме - у АТ «Ощадбанк»;

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, справу просив розглянути за своєї відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, в порядку ст. 122 КАС України.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, що діє на підставі ордеру серія ДН №020238 про надання правової допомоги від 26.01.2017 року (а.с.1), в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, в порядку ст. 122 КАС України.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності №41/12 від 03.01.2016 року (а.с.20), в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки (а.с.15), справу просила розглянути за своєю відсутністю (а.с.22), надала заперечення на адміністративний позов (а.с.16-19), відповідно до якого зазначила, що до Управління надійшов витяг з рішення комісії про призначення соціальних виплат ВПО від 10.01.2017 року №27, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у проведенні відновлення виплати у звязку з не підтвердженням фактичного місця проживання, що позбавило управління можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії. Електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ на ОСОБА_1 містить особливість Переселенець не зареєстрований (код 93), що також є підставою для припинення нарахування пенсійних виплат. Оскільки по теперішній час ОСОБА_1 не звертався до Управління із заявою про поновлення пенсійних виплат, документів що підтверджують місце його мешкання на підконтрольній території (довідку переселенця із відміткою УСЗН) не надавав, у звязку з наведеним у задоволенні позову позивача просить відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, перебуває на обліку в Словянському обєднаному управлінні ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком.

Відповідно до довідки від 10.02.2016 року № ОСОБА_1 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: Словянський район с. Сергіївка, вул. Котовського, буд.35 (а.с.11).

З довідки, наданої Словянським обєднаним управлінням ПФУ в Донецькій області, вбачається, що пенсія ОСОБА_1 не виплачується з серпня 2014 року (а.с.22).

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_5 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закон про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови та порядок пенсійного забезпечення.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 Закону України «Про основні засади соціальною захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» вії 16 грудня 1993 року право за пенсію за віком має кожний громадянин похилої: віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право: обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14.04.2014 року, введено в дію рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_6 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на те

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами) від 15.04.2014 року, виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України, ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ОСОБА_5 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.22 ОСОБА_5 України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 ОСОБА_5 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 ОСОБА_5 України).

Відповідно до статті 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29,40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї ОСОБА_5.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_5 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року визнаний незаконним та не чинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595.В мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду у справі № К/800/19498, № К/800/19418 зазначено: «Системний аналіз вказаних норм ОСОБА_5 України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Кабінет Міністрів України порушив їхні приписи як щодо наявності повноважень на прийняття такого рішення, так і щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_5 України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3).

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Описане свідчить про те, що пункт 2 Тимчасового порядку не сприяє виконанню державою позитивного зобов'язання щодо виплати належних позивачам відповідно пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а навпаки перешкоджає цьому».

Вирішуючи питання, стосовно заявлених вимог позивача, суд виходить з наступного.

Право вносити закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_6 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основ: ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_6 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, відтак постанова № 595 не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян, вказаною нормою закону Кабінету Міністрів України Верховною ОСОБА_6 України не надано.

В 2015-2016 роках Державним бюджетом України передбачено асигнування на відповідні соціальні виплати в межах всієї території України, в тому числі Донецької і Луганської області.

Позивач звернувся до суду у січні 2016 року, тобто на той час коли судове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набрало законної сили і відповідач повинен був нараховувати ОСОБА_1 пенсію незалежно від того, на якій території він знаходився.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про безпідставність не виплати йому пенсії Словянським обєднаним УПФ України Донецької області.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача сплатити позивачу пенсію за віком за період з листопада 2014 року, на рахунок в уповноваженому банку, обраному ним раніше, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Постановою КМУ №637 від 05.11.2014 року (із змінами від 14.03.2016 року передбачено, що виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором. Зазначений порядок виплати не порушує право позивача на отримання пенсії, з чим останній і звернувся до суду. Тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що саме такими діями чи бездіяльністю відповідача порушено його право.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Стосовно вирішення питання в частині пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що поважними є причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення. В даному випадку знаходження особи, яка подає позов, на тимчасово окупованої території і є непереборними причинами, відтак, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ОСОБА_5 України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 17, 18, 69, 71, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Словянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо невиплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Словянське обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, та сплатити заборгованість за період, починаючи з листопада 2014 року, відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7