Справа № 748/2378/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 748/2378/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко Л.В.,
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2013, 2014, 2015 роки) згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до поданої заяви від 23 вересня 2016 року;

2) зобов'язати Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України призначити з 23 вересня 2016 року та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013, 2014, 2015 роки) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

3) зобов'язати Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України подати протягом місяця з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, 23 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі з заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я (а.с. 38).

Протоколом УПФУ в Чернігівському районі № 158592 від 31 грудня 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років з 23 грудня 2014 року у розмірі 1 214 грн 70 коп. (а.с. 37).

Розпорядженням № 1690 від 31 грудня 2014 року позивачу припинено виплату пенсії за вислугу років на час роботи за спеціальністю у зв'язку з його працевлаштуванням з 26 грудня 2014 року (а.с. 39).

Протоколом на виплату пенсії від 13 січня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_2 виплачено пенсію у розмірі 117 грн. 55 коп. за три календарні дні (а.с. 40).

23 вересня 2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив призначити пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2013-2015 роки) (3263 грн 44 коп.), що передують року звернення за призначенням пенсії (а.с. 15).

Розпорядженням 158592 від 30 вересня 2016 року ОСОБА_2 відповідно до її заяви з 23 вересня 2016 року проведено перерахунок призначеної пенсії на пенсію за віком щомісячно у сумі 1309 грн 89 коп. (а.с. 42).

При цьому, листом від 11.10.2016 №17187/07 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, відтак законні підстави для призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - відсутні (а.с. 17).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсія позивачу призначена 23 грудня 2014 року, у зв'язку з його працевлаштуванням на роботу, яка дає право на пільгову пенсію, виплата пенсії була зупинена та поновлена з 23 вересня 2016 року з досягненням пенсійного віку позивача з одночасним переведенням його на пенсію за віком, таким чином позивач не має права на застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати ( доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2013, 2014, 2015 роки).

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі - Закон №1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини другої статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

Однак, як свідчать матеріали справи, позивачу вперше призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, зокрема статтею 55 Закону №1788-XII визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_2 прийнято на посаду сестри медичної палати терапевтичного відділення у Чернігівській міській лікарні №2 та відповідно остання сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Оскільки за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше у грудні 2016 року, тому відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, а не частини другої статті 40 Закону №1058-IV.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.11.2016 (справа №133/476/15-а).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2013, 2014, 2015 роки), відтак позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2013, 2014, 2015 роки) згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання відповідача здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком з 23 вересня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013, 2014, 2015 роки) підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов'язати відповідача подати протягом місяця з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення у даній справі, колегія суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду, відтак з урахуванням характеру спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності у зобов'язанні відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що незастосування відповідачем показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2013, 2014, 2015 роки) при призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком є порушенням охоронюваних законом прав та інтересів останньої.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2013, 2014, 2015 роки) згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до поданої заяви від 23 вересня 2016 року.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком з 23 вересня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013, 2014, 2015 роки) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 08 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.