Справа № 815/5044/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

09 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5044/16

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Вербицької Н.В.

за участю секретаря - Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 про забезпечення позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України про визнання наказу протиправним та зобов'язання виконати певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та просив: 1. визнати протиправним і скасувати рішення Міністра оборони України оформлене наказом Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 (п.3); 2. зобов'язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити капітану 1 рангу ОСОБА_1 грошове забезпечення, визначене ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до посади, яку він займає у Командуванні ВМС ЗС України за період з 26 червня 2016 по дату набрання законної сили рішення суду про скасування наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016, до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військове звання; щомісячне додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення; 3. Зобов'язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити йому грошове забезпечення за 46 календарних днів щорічної основної відпустки за 2016 рік (з 18 липня 2016 по 01 вересня 2016) до складу якого входить: посадовий оклад, оклад за військове звання; щомісячне додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення; 4. Стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача у відшкодування завданої йому протиправним рішенням відповідача моральної шкоди у розмірі 500 (п'ятсот) тисяч грн.; 5. Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню завданого йому матеріальної шкоди у вигляді витрат, понесених ним і членами його родини по захисту в адміністративному порядку прав і законних інтересів його та членів його родини, за наслідками протиправного рішення Міністра оборони України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 усно, було заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Командуючому ВМС ЗС України видавати, на підставі наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення позивача з військової служби у відставку, наказу по стройовій частині Командування ВМС ЗС України про виключення його із списків особового складу Командування ВМС ЗС України і зняття з усіх видів забезпечення до прийняття рішення у справі.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду, ОСОБА_1 вказав на те, що існує очевидна небезпека завдання шкоди його правам та законним інтересам і за для поновлення цих прав і законних інтересів йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, часу. При цьому, позивач послався на ч.3 ст. 117 КАС України, яка передбачає зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень.

За наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 Одеським окружним адміністративним судом 10 листопада 2016 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Командувачу ВМС ЗС України, до прийняття рішення у справі, видавати наказ по стройовій частині Командування ВМС ЗС України про виключення його із списків особового складу Командування ВМС ЗС України і зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував належним чином заявлене клопотання та не надав достатніх доказів, які свідчать про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, суд попередньої інстанції зазначив, що доводи ОСОБА_1 про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам та неможливість захисту та відновлення його прав у разі винесення відповідачем на підставі рішення, яке оскаржується, в майбутньому інших рішень щодо трудових відносин позивача - безпідставні та базуються на його припущеннях. Забезпечення позову таким шляхом, як просить позивач, є неможливим, оскільки до прийняття кінцевого рішення у справі, судом фактично, без розгляду справи по суті, буде ухвалене рішення у справі. Це не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення клопотання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказав на те, що не звертався до суду з проханням про призупинення дії рішення Міністра оборони України. На погляд ОСОБА_1, він не повинен був надавати суду докази, які вказують про існування реальної загрози не виконання або складнощів у виконання рішення, оскільки такі обставини, відповідно до ч.1 ст.117 КАС України, не можуть бути підставою для прийняття рішення про забезпечення позову.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що обставини, вказані в судовому рішенні, а саме в абзаці 7 аркуша 2 рішення, абзаці 2 аркуша 3 рішення, взагалі ним в клопотанні не вказувались.

Позивач вважає, що виходячи з предмету адміністративного позову його права і законні інтереси можуть бути захищені в повному обсязі тільки у тому випадку, якщо на час задоволення позову і фактичного виконання судового рішення, він буде мати статус військовослужбовця.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України: «Суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень».

Аналіз наведеної правової норми дає підстави стверджувати, що на відміну від ч.3 ст. 151 Цивільно-процесуальному кодексу України де передбачено, що «Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду», інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві покликаний, до прийняття судового рішення у справі, захистити від заподіяння суб'єктом владних повноважень шкоди правам, свободам та законним інтересам позивача.

Звідси, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням ОСОБА_1 про помилковість твердження суду викладеного в ухвалі від 10 листопада 2016 де вказано: «Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними і не обґрунтованими посилання позивача на ч.3 ст. 117 КАС України та на відсутність у нього обов'язку надавати докази реального завдання шкоди його правам, свободам і законним інтересам.

Частиною 3 ст. 117 КАС України встановлено один із можливих способів забезпечення позову в адміністративному судочинстві - зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом заборони Командуючому ВМС ЗС України видавати, на підставі наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення позивача з військової служби у відставку, наказу по стройовій частині Командування ВМС ЗС України про виключення його із списків особового складу Командування ВМС ЗС України і зняття з усіх видів забезпечення до прийняття рішення у справі.

Тобто, спосіб забезпечення адміністративного позову вказаний позивачем, передбачений ч.4 ст. 117 КАС України.

Наведена вище ч. 1 ст. 117 КАС України чітко встановлює, що заходи забезпечення адміністративного позову вживаються тільки у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу, неможливості захисту без вжиття заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, за очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, законодавець покладає обов'язок саме на заявника навести, а за можливості надати докази, існування очевидної небезпеки заподіяння суб'єктом владних повноважень чи уповноваженою особою шкоди, неможливості його захисту без вжиття судом таких заходів та необхідності застосування значних зусиль та витрат для поновлення ним своїх прав, свобод та законних інтересів.

ОСОБА_1 не виконав вимог закону та не надав суду доказів очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та його інтересам. В клопотанні позивача не наведені і обставини, які можуть вказувати на неможливість захисту цих прав без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Твердження про те, що його права і законні інтереси по виплаті грошового забезпечення можуть бути захищені в повному обсязі тільки у тому випадку, якщо на час задоволення позову та фактичного виконання судового рішення, він буде мати статус військовослужбовця - є бездоказовими та не переконливими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цього питання судом правильно застосовані норми процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Ухвала суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст.. ст.117, 118, 185, 195, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 про забезпечення позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України про визнання наказу протиправним та зобов'язання виконати певні дії - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: