Справа № 139/49/17-а
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/49/17-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.,

з участю представника відповідача Павлів Ю.Л.,

секретаря судового засідання Пилипчук В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2016 року позивач звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із запитами на доступ до публічної інформації за 2005-2016 роки щодо фактів продажу селищною радою майна, фактів ревізії фінансово-господарської діяльності селищної ради, факту ремонту доріг та тротуарів за рахунок коштів бюджету селищної ради та сплати селищною радою штрафних санкцій, судових та виконавчих зборів.

Відповідач частково задовольнив запити позивача щодо продажу Мурованокуриловецькою селищною радою майна та щодо сплати штрафних санкцій, судових та виконавчих зборів, а щодо отримання іншої запитуваної інформації, - пропонує ОСОБА_2 ознайомитись з нею у приміщенні Мурованокуриловецької селищної ради через великий об'єм такої інформації.

Позивач вважає, що Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області протиправно відмовила йому у задоволенні його запитів, оскільки підстава, яка зазначена у відповідях селищного голови, не ґрунтується на нормах матеріального права, а тому звернувся до суду з відповідним позовом та просить визнати дії Мурованокуриловецької селищної ради, пов'язані із розглядом його запитів від 30 серпня 2016 року про доступ до публічної інформації, протиправними та зобов'язати селищну раду задовольнити його запити та надати запитувану ним інформацію у повному об'ємі з наданням копій документів, які будуть її підтверджувати.

Позивач у судове засідання не з'явився. У заяві від 03 лютого 2017 року (а.с. 33) адміністративний позов підтримав і просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача Павлів Юлія Леонідівна (а.с. 35) адміністративний позов ОСОБА_2 не визнала і пояснила: 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із черговими заявами про надання публічної інформації, які зареєстровані за вхідними номерами К-5, К-6, К-7, К-8. Розпорядженням селищного голови від 06 вересня 2016 року строк їх розгляду було продовжено до 20 робочих днів, оскільки запити стосуються надання великого обсягу інформації, обробки великих об'ємів бухгалтерської документації за минулі роки. 28 вересня 2016 року ОСОБА_2 було надіслано відповіді на кожен із запитів. Стверджує, що селищна рада у жодному разі не відмовляла ОСОБА_2 у наданні запитуваної інформації, навпаки неодноразово зверталась до запитувача інформації із проханням ознайомитись з оригіналами запитуваних документів у приміщенні селищної ради в окремо відведеному кабінеті під наглядом відповідальної особи. Таке прохання не порушує законодавство та права людини і громадянина, адже не несе в собі відмови надати запитувану інформацію, а лише передбачає свідоме ставлення громадянина до роботи селищної ради. Вважає, що позивач недобросовісно користується своїми громадянськими правами, а його позовні вимоги безпідставні, а тому просила відмовити у задоволенні позову та визначити порядок доступу до запитуваної інформації, враховуючи інтереси не лише запитувача, а й органу місцевого самоврядування.

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст. 34 Конституції України, яка у свою чергу ґрунтується на положеннях ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 19 Загальної декларації прав людини, статей 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Правовими приписами Закону України "Про доступ до публічної інформації" (статті 1, 20, 21, 22) передбачено, що публічна інформація є відкритою. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Однак, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Судом встановлено, що 30 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Мурованокуриловецької селищної ради із запитами, у яких просив повідомити:

1) чи мали місце з 2005 року до 2016 року факти продажу Мурованокуриловецькою селищною радою майна, у тому числі майна, що перебувало у комунальній власності, із зазначенням об'єктів, ким приймалось рішення про їх продаж та підстава продажу, яка вартість кожного об'єкта, хто її визначав, хто покупець та за якими критеріями він визначався, на які цілі були спрямовані кошти, отримані від реалізації, ким приймалось рішення про використання цих коштів та чи повністю освоєні ці кошти, а також просив до інформації додати копії документів, які будуть її підтверджувати (а.с. 4);

2) чи проводилися з 2005 року до 2016 року контролюючими органами Вінницької області ревізії фінансово-господарської діяльності Мурованокуриловецької селищної ради, а якщо так, то просив надіслати йому копії таких актів (а.с. 5);

3) чи мали з 2005 року до 2016 року місце факти ремонту доріг та тротуарів за рахунок коштів бюджету Мурованокуриловецької селищної ради, а якщо так, то просив надати інформацію про об'єкти і їх місце розташування, ким і у зв'язку з чим приймалося рішення про ремонт, яка вартість ремонту, хто її визначив, хто виконавець робіт і за яками критеріями він визначався, чи в повному обсязі виконані роботи, хто приймав роботи та затверджував документацію, а також копії документів, які підтверджують кожну інформацію (а.с. 6);

3) чи мали місце з 2005 року до 2016 року факти сплати селищною радою штрафних санкцій (неустойки, штрафів, пені), судових та виконавчих зборів, якщо так, то вказати вид санкції чи збору, їх розмір, підстави застосування, реквізити платіжного документа і надати копії документів, що підтверджують ці обставини (а.с. 7).

Такі запити зареєстровані у відповідача 01 вересня 2016 року (а.с. 24, 26, 28, 30).

Розпорядження селищного голови Мурованокуриловецької селищної ради № 61 від 06 вересня 2016 року (а.с. 32) у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк розгляду запитів продовжено до 20 робочих днів.

Листом № 02-13/463 від 06 вересня 2016 року селищний голова Цибульська Г.М. повідомила ОСОБА_2 про продовження строку розгляду його запитів та у зв'язку з великими об'ємами запитуваної інформації запропонувала ознайомитись із оригіналами запитуваних документів в приміщенні селищної ради в окремо відведеному кабінеті та сплатити витрати на друк та копіювання відповідно до встановлених норм витрат (а.с. 8).

У листі від 12 вересня 2016 року (а.с. 9), адресованому Мурованокуриловецькій селищній раді, ОСОБА_2 підтвердив своє бажання отримати інформацію у письмовому вигляді та з додаванням копій документів, що підтверджують кожну обставину, зокрема, і у вигляді сканкопій, а також зазначив, що запитувана ним інформація становить суспільний інтерес, а тому відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» копіювання та друк такої інформації виконується її володільцем безкоштовно.

28 вересня 2016 року відповідач на виконання запитів позивача про надання інформації направив йому листи (а.с. 10-13).

Так, на запит щодо інформації про реалізацію об'єктів комунальної власності позивачу було повідомлено про три таких факти і додано 15-ть аркушів підтверджуючих документів (а.с. 11). Однак, відповідач не відповів на всі поставлені запитувачем інформації питання, зокрема, ким приймалося рішення про продаж майна та у зв'язку з чим воно реалізовувалось, яка сума вартості кожного об'єкту, хто її визначив, хто покупець та за якими критеріями він визначався, на які цілі були спрямовані кошти від реалізації цих об'єктів.

На запит щодо інформації про факти сплати селищною радою штрафних санкцій, судових та виконавчих зборів, відповідач, зазначивши вид збору і його розмір, не вказав реквізити документів за якими сплачені відповідні платежі і не додав копії відповідних документів (а.с. 13).

Щодо запиту на інформацію про ревізії (перевірки) фінансово-господарської діяльності та про ремонт доріг і тротуарів, відповідач повторно запропонував ОСОБА_2 ознайомитись із оригіналами запитуваних документів у приміщенні селищної ради (а.с. 10, 12).

Позивач вважає, що такі листи відповідача не є повними і обґрунтованими відповідями на запит про інформацію, не погоджується із позицією відповідача щодо надання можливості ознайомитись із оригіналами документів у приміщенні селищної ради, та заявляє, що відсутність копіювальної техніки і паперу чи бюджетних коштів на їх придбання, не є підставою для відмови у наданні інформації.

Суд погоджується із такою позицією позивача, оскільки вона ґрунтується на нормах Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, і максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації. Статтею 4 цього Закону визначено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень, вільного отримання, поширення та використання наданої чи оприлюдненої інформації, рівноправності.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запитувач інформації має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто, чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповіддю на запит є лист відповідального працівника, адресований запитувачеві, складений за підсумками розгляду запиту.

Відповідь може містити всю запитувану інформацію, її частину, відмову в задоволенні запиту повністю або частково. Відповідь має цілком відповідати суті запиту, тобто щодо кожної з частин запитуваної інформації в ній має міститися відповідна інформація або мотивована відмова в її наданні.

Частина перша статті 22 вказаного Закону передбачає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) він не володіє фактично і не зобов'язаний відповідно до своєї компетенції, передбаченої законодавством, володіти запитуваною інформацією (в т.ч. коли він міг би її створити, але шляхом суттєвої творчої оброки наявної в нього інформації; це не стосується випадків, коли для відповіді на запит необхідно скомпілювати, переказати певну інформацію);

2) запитувана інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 Закону;

3) запитувач не оплатив передбачені статтею 21 Закону фактичні витрати на копіювання або друк, хоч і був повідомлений про такий свій обов'язок;

4) запит не містить інформації, передбаченої частиною 5 статті 19 Закону.

Інші підстави для відмови в задоволенні запиту не допускаються.

Представник відповідача у своїх відповідях та у судовому засіданні стверджує, що жодним чином не відмовляв ОСОБА_2 у наданні запитуваної ним інформації, лише просив з розумінням віднестись до витрачання бюджетних коштів на копіювальну техніку та папір, а тому надавав можливість ознайомитись із оригіналами запитуваних документів у приміщенні селищної ради.

Така позиція відповідача, можливо, і ґрунтується на нормах добросовісності та добропорядності у відношенні запитувачів інформації, однак не відповідає нормам Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Цим Законом регламентовано порядок надання запитувачам доступу до публічної інформації, який розроблено на підставі положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод та Закону з метою реалізації права кожного на інформацію, забезпечення прозорості діяльності органів виконавчої влади та поінформованості суспільства про цю діяльність, зниження ризиків корупційних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» не містить переліку способів ознайомлення запитувача інформації із запитуваною інформацією. Зважаючи на частину другу статті 34 Конституції України та частину другу статті 7 Закону «Про інформацію» про те, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом, спосіб ознайомлення визначається самим запитувачем інформації.

Доступ до інформації може забезпечуватися як шляхом надання копій документів (частина друга статті 21 Закону «Про доступ до публічної інформації»), так і шляхом перегляду документів за місцезнаходженням розпорядника інформації.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 14 Закону «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації зобов'язаний визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх та записувати на будь-які носії інформації.

Пропозиція, викладена розпорядником інформації у відповіді на запит, щодо ознайомлення із запитаною інформацією не шляхом надсилання її поштою (як того просить запитувач інформації), а шляхом ознайомлення з нею за місцезнаходженням розпорядника інформації ускладнює доступ до інформації, а тому є порушенням гарантії максимального спрощенням процедури отримання інформації (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Таким чином, ненадання повної відповіді на запити ОСОБА_2 є протиправною бездіяльністю посадових осіб Мурованокуриловецької селищної ради, яка полягає у їх пасивній поведінці (не вчиненні жодних дій) і невиконанні покладеного на них правового обов'язку надати інформацію за запитом.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та обставини справи, приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що дії відповідача, щодо відмови у наданні інформації на запит - не ґрунтуються на законі.

Оскільки у цьому рішенні суд прийшов до висновку про недотримання Мурованокуриловецькою селищною радою вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині надання інформації, її дії пов'язані із розглядом запитів ОСОБА_2 від 30 серпня 2016 року слід визнати протиправними та зобов'язати розглянути запити та надати позивачу запитувану ним інформацію у повному об'ємі із наданням копій документів, які будуть її підтверджувати.

Відповідно до ст. 94 КАС, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Мурованокуриловецької селищної ради на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1280 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 34, 40 Конституції України, статтями 1, 3, 5, 6, 7, 13, 14, 19, 20, 21, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 7 Закону України «Про інформацію», статтею 19 Загальної Декларації прав людини, статтями 18, 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статтями 9, 11, 14, 18, 69, 70, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити. Дії Мурованокуриловецької селищної ради, пов'язані із розглядом запитів ОСОБА_2 від 30 серпня 2016 року про доступ до публічної інформації визнати протиправними.

Зобов'язати Мурованокуриловецьку селищну раду задовольнити запити ОСОБА_2 від 30 серпня 2016 року про доступ до публічної інформації щодо фактів продажу Мурованокуриловецькою селищною радою майна; фактів ревізії фінансово-господарської діяльності Мурованокуриловецької селищної ради; фактів ремонту доріг та тротуарів за рахунок коштів бюджету Мурованокуриловецької селищної ради; фактів сплати Мурованокуриловецькою селищною радою штрафних санкцій, судових та виконавчих зборів, та надати ОСОБА_2 запитувану інформацію у повному об'ємі із наданням копій документів, які будуть її підтверджувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мурованокуриловецької селищної ради на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1280 (тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького Апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ____________