Справа № 805/1284/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року справа №805/1284/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О,, представника позивача - ОСОБА_2, діючої на підставі довіреності, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі № 805/1284/16-а за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги № 7-11 від 18 лютого 2015 року, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2016 року, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка», звернулось до суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про:

- визнання протиправною та скасування податкової вимоги інспекції № 7-11 від 18 лютого 2015 року;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 25 215 672 грн., задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток товариства за 2014-2015 роки;

- зобов'язання інспекції внести зміни до інтегрованої картці позивача шляхом суму авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 25 215 672 грн, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства у 2013 році на зменшення податку на прибуток підприємств за 2014-2015 роки (а.с. 4-7 т. 1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі № 805/3559/16-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України № 7-11 від 18 лютого 2015 року. Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України щодо не зарахування суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 25 215 672 грн., задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Техремпоставказа 2014-2015 роки. Зобов'язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Техремпоставка шляхом відображення значення рядку 14 податкової декларації з податку на прибуток підприємств № J10108101 від 27 лютого 2014 року у розмірі 25 215 672 грн. на зменшення податку на прибуток підприємств, а саме, відобразити як переплату (а.с. 158-165 т. 1).

Не погодившись із судовим рішенням, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що податковий борг товариства виник 30 березня 2014 року у звязку із неповною сплатою податкових зобовязань з податку на прибуток, згідно декларації № НОМЕР_1 від 27 лютого 2014 року.

Інспекція вважає, що спірна податкова вимоги не може бути відкликана на підставі положень ст. 60 Податкового кодексу України.

Вважає, що вимоги позивача про здійснення коригування в інтегрованій картці позивача є необґрунтованими, оскільки злиття карток відбулося ще у 2015 році і всі платежі з податку на прибуток та авансового внеску на прибуток рахуються на одному рахунку.

Крім того, апелянтом зазначено, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області у відповідача відсутня можливість провести камеральну перевірку позивача, що не позбавляє останнього надати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок для зменшення податку на прибуток (а.с. 193-195 т. 1).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, зокрема, замінено відповідача у справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС на його правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (а.с. 33-34 т. 2).

Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях, просив суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити без змін постанову суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Техремпоставка (), зареєстрований платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 85612, Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34 (а.с. 8 т.1).

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Техремпоставка 27 лютого 2014 року подано до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУМД податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік № НОМЕР_1, яка була прийнята податковим органом, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с. 33-37 т.1).

У рядку 11 Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню (рядок 07 - рядок 08 - рядок 09 (при позитивному значенні) х 19,00/100 наведеної декларації задекларовано суму у розмірі 62 354 539,00 грн.

У рядку 13 ЗП Зменшення нарахованої суми податку позивачем зазначено значення 87 570 211,00 грн. яка складається з суми значень:

-у рядку 13.5 додатку ЗП Сума нарахованого авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) за місцезнаходженням юридичної особи у розмірі 25 223 131,00 грн. Зазначена сума продублювала у рядку 13.5.1 додатку ЗП Сума, що відноситься в зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді, а в рядку 13.5.2 Сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах зазначено -. Тобто сума авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів віднесена позивачем саме на зменшення податкових зобовязань у 2013 року;

- у рядку 13.7 додатку ЗП Сума нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до пункту 51.1 статті 57 глави 4 розділу 2 та абзацу другого пункту 2 підрозділу 4 розділу 20 Податкового кодексу України у розмірі 62 347 080,00 грн.

Позивачем визначено у звітному (податковому) періоді за 2013 рік та задеклароване від'ємне значення суми податку, яке підлягає сплаті у відповідному періоді у рядку 14 Податок на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 25 215 672,00 грн.

Тобто, у позивача за наслідками декларування виникла переплата з податку на прибуток, що обліковується по коду класифікації доходів бюджету 11021000 Податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 25 215 672,00 грн.

Згідно з даними інтегрованої картки за кодом класифікації доходів бюджету 11021000 Податок на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, відповідачем не відображено, як переплату значення рядку 14 декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік у розмірі 25 215 672,00 грн (а.с. 80-111, 118-138 т.1).

27 лютого 2014 року за № 58 (а.с. 55-56 т.1), 20 червня 2014 року за №134 (а.с. 60-61 т.1) до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУМД позивачем надані заяви щодо зарахування переплати з податку на прибуток, що обліковується по коду класифікації доходів бюджету 11021000 Податок на прибуток приватних підприємств на погашення грошового зобов'язання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток (код платежу 11024000, розрахунковий рахунок 9002 у ГУДКСУ в Донецькій області, МФО 834016) згідно з пп. 17.1.1 п.17.1 ст.17 та абз. 2 п.87.1 ст.87 ПКУ.

Повторно лист про залік переплати було подано до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників 28 липня 2014 року за № 145 (а.с. 57-58 т.1) .

Позивачем перераховано авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів юридичним особам за 2013 рік в сумі 25 223 131,00 грн.

01 квітня 2016 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Техремпоставка від Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України отримано листа № 3052/10/28-013 від 28.03.2016 року, яким направлено податкову вимогу від 18.02.2015 року за №7-11, згідно якої за платником податків обліковується податковий борг з авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 24 471 925, 46 грн., з яких 23 428 221,16 грн. за основним платежем та 1 043 704,30 грн. пеня (а.с. 12 т. 1).

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття податковим органом спірної вимоги та не зарахування суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 25 215 672 грн., задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток товариства за 2014-2015 роки.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право платника податку зменшувати свої податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств у майбутніх звітних періодах за пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПКУ пов'язується не з самим фактом сплати авансових внесків під час виплати дивідендів, а із фактом перевищення розміру сплачених ним авансових внесків у такому випадку над розміром податкових зобов'язань з відповідного податку.

При цьому, з декларації позивача вбачається, що розмір сплачених ним під час виплати дивідендів авансових внесків з податку на прибуток підприємств не перевищував розміру його податкових зобов'язань за відповідний звітний (податковий) період, при цьому, платник податків також не позбавляється обов'язку відобразити у податковій звітності таке зменшення суми податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Відтак, вимога відповідача № 7-11 від 18 лютого 2015 року є протиправною, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно п. 50.3 ст. 50 ПК України, у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Також, згідно п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України).

Судами попередніх інстанцій вірно зауважено, що відповідно до квитанції № 2 реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с. 36 т. 1) податковий орган декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік прийняв, перевірку декларації не проводив, а тому мав відобразити показники декларації у обліковій картці підприємства .

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів встановлено Порядком ведення органами Міндоходів оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міндоходів від 05 грудня 2013 року № 765 (далі - Порядок № 765 ).

Аналізуючи норми Порядку № 765, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування податків в інтегрованій картці платника здійснюється відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, датою граничного строку сплати таких зобов'язань, а при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів - датою його подання.

Тобто, з моменту подання декларації у відповідача виникає обов'язок внести відповідні зміни до картки платника податків .

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачем перераховано авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів юридичним особам за 2013 рік в сумі 25 223 131,00 гривень.

У той же час, як вбачається з інтегрованої картки платника податків УДЦР з податку на прибуток приватних підприємств заявлена позивачем сума сплаченого авансового внеску з податку на прибуток 25 223 131,00 гривень відповідачем в інтегрованій картці платника податку не відображена.

Тобто податковим органом в інтегровану картку платника податків УДЦР переплату в розмірі 25 215 672,00 гривень не внесено (відємне значення суми податку), суми авансового внеску з податку на прибуток підприємства за 2014-2015 роки не зменшено.

При цьому, контролюючим органом не проводилися будь-які перевірки позивача, якими би виявлялися помилки при визначенні об'єкта оподаткування та нарахованого грошового зобов'язання з податку на прибуток та/або помилки при заповненні вказаної декларації з податку на прибуток підприємства.

Посилання апелянта на неможливість проведення перевірки у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області є необґрунтованим, оскільки законодавчо встановленої заборони на проведення перевірок не встановлено, відповідач є субєктом владних повноважень, який виконує свої делеговані владні повноваження в рамках закону та мав право на проведення перевірки звітності позивача.

Разом з цим, судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 лютого 2014 року за № 58 (а.с. 55-56 т. 1) та 20 червня 2014 року за № 134 (а.с. 60-61) позивач звернувся до податкового органу із заявами щодо зарахування переплати з податку на прибуток на погашення грошового зобов'язання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Повторно лист про залік переплати подано позивачем 28 липня 2014 року за № 145 (а.с. 57-58 т. 1).

В матеріалах справи відсутні докази щодо відмови податкового органу у зарахуванні переплати з податку на прибуток на погашення грошового зобов'язання зі сплати авансових внесків, відтак, контролюючий орган не відреагував на запит позивача.

Відповідно до розділу IV Порядку № 765, для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міндоходів та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міндоходів, Міністерства фінансів України від 04 грудня 2013 року № 760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725.

Дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Територіальний орган Міндоходів у разі виявлення в реєстрі розрахункових документів помилкових записів обліковує ці дані в окремій картці за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі». Форма інтегрованої картки за спеціальним кодом «нез'ясовані платежі» повинна відповідати формі інтегрованої картки, за якою ведеться оперативний облік платежу. Зазначені суми надходжень підлягають уточненню у відповідних інтегрованих картках платників у строк не пізніше ніж 10 робочих днів від дня одержання електронного реєстру розрахункових документів від органу Державної казначейської служби України.

Проведення податкової звітності в електронних базах податкової звітності передбачено також Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженими наказом ДПС України від 14 червня 2012 року № 516.

Судами встановлено, що відповідно до поданих позивачем копій платіжних доручень та виписок банківської установи - сума авансових платежів 25 223 131,00 гривні сплачена протягом 2013 року, однак, відомостей про нарахування та сплату вказаних сум податку інтегрована картка платника податку не містить.

Відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України крім випадків, передбачених пп. 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Згідно пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з пп. 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим ст. 156 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України, у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що вказані норми закону прямо дозволяють зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах. При цьому, платник податків також не позбавляється обов'язку відобразити у податковій звітності таке зменшення суми податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі № 805/1284/16-а за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги № 7-11 від 18 лютого 2015 року, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 08 лютого 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 10 лютого 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.ОСОБА_5 Геращенко

ОСОБА_6