Справа № 802/1730/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1730/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

08 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом щодо стягнення з Державної служби України з надзвичайних ситуацій суми недоотриманої ним одноразової грошової допомоги в розмірі 304 614,00 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду, в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року та направити справу для продовження розгляду.

Позивач (апелянт) в судове засідання не з'явився хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що засвідчується матеріалами справи.

Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд даної справи без участі уповноваженого представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції позивач у травні 2011 року на підставі пп. 3 п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту" від 11.07.2007 №908 звернувся із заявою до спеціальної комісії Міністерства надзвичайних ситуацій України про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із настанням ІІ групи інвалідності.

За рішенням спеціальної комісії Міністерства надзвичайних ситуацій України ОСОБА_2, як особі, що звільнена із служби у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок виконання службових обов'язків, в грудні 2011 року виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 78300, 00 грн. (54 посадових окладів). Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2, яка видана останньому 17.01.2011 року, та не заперечувалось ним в судовому засіданні суду першої інстанції.

Як засвідчується матеріалами справи, з даним адміністративним позовом про зобов'язання Державну службу України з надзвичайних ситуацій виплатити йому суму недоотриманої одноразової грошової допомоги в розмірі 304 614, 00 грн. позивач звернувся 24.10.2016 року, що підтверджується відповідним штампом вхідної кореспонденції Вінницького окружного адміністративного суду на позовній заяві, подавши водночас клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що про порушення свого права він дізнався лише у вересні 2016 року під час розмови зі своїм колишнім співслуживцем, який повідомив про те, що виплата одноразової допомоги відбулася із грубим порушенням чинного законодавства.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що звертаючись у травні 2011 року до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, позивач був обізнаний із положеннями Порядку №908, яким визначено складові розміру одноразової грошової допомоги та порядок її виплати, і відповідно з моменту отримання ним вказаної грошової допомоги в грудні 2011 року він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

В даному випадку, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

У випадку порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, відповідно до ст.106 КАС України подається клопотання про його поновлення.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку вирішується в порядку, передбаченому ст.102 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити також, що обґрунтованим є критичне ставлення суду першої інстанції до посилання позивача на власну необізнаність стосовно визначень понять "посадовий оклад" та "грошове забезпечення" на момент здійснення виплати грошової допомоги у грудні 2011 року, оскільки дійсно, проходячи службу цивільного захисту в системі МНС України, позивач зобов'язаний знати законодавство у сфері цивільного захисту, зокрема й умови грошового забезпечення та порядок його нарахування, складові виплати, а також умови та розмір грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Таким чином, позивачем не зазначено обґрунтованих підстав та не надано належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, поважні причини пропуску даного строку відсутні, а отже позов є таким, що підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Пунктом дев'ятим ч.1 ст.155 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову, ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, внаслідок чого залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.