Справа № 448/424/16-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/424/16-а
Провадження № 2-а/448/5/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.01.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Борисенка В.В.,

при секретарі - Романченко І.А.,

та з участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, покликаючись на те, що 18.02.2016 року інспектором Львівської митниці ДФС відносно нього складено протокол №0506/20910/16 про порушення митних правил, згідно якого встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України 07.08.2014 року близько 02.44год. через МП «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Опель», реєстр.номер RZ5818J, в митному режимі «транзит». Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України вказаний транспортний засіб з митної території України станом на 18/02/2016 hjre не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений. В подальшому, постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України ОСОБА_3 від 01.04.2016року його (позивача) було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500гривень.

Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вказує, що 07.08.2014 року він перетнув митний кордон України з незнайомим йому громадянином. В подальшому передав на прохання вказаного громадянина свої документи для проходження митного контролю. Також вказує, що вищевказаний транспортний засіб не знаходився і не знаходиться в його володінні, та він не є його співвласником, місцезнаходження транспортного засобу йому (позивачу) невідоме.

Стверджує, що був введений в оману невідомою особою, яка шляхом зловживання його довірою оформив на нього ввезення на митну територію України вищевказаного автомобіля.

Крім того, зазначає, що статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Правопорушення, передбачене ст. 470 МК України, не зазначене в цьому переліку, а отже не може вважатися триваючим, оскільки повязане з перевищенням встановленого статтею 95 МК України строки доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на 10 діб і вважається вчиненим та закінченим по суті на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст. 95 МК України. Таким чином, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Покликається на те, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на наведене, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил №0506/20910/16 від 01.04.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача - ОСОБА_1 пояснив, що митним органом не порушено строків притягнення до адміністративної відповідальності позивача, так як відповідно до ч.1 ст.467 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. При цьому, вважає, що порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим, у звязку із чим є формально закінченим з моменту його субєктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур, і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення. А відтак, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити з таких міркувань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року №2 встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв, встановлених ч.3 ст.2 КАС України для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності, може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

У ч.2 ст.11 КАС України вказується, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 18.02.2016 року старшим державним інспектором ВМО №4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил №0506/20910/16, відповідно до якого в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України було встановлено, що 07.08.2014 року близько 02.44 год. через МП «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 (позивач у справі) ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Опель», реєстр.номер RZ5818J, в митному режимі «транзит». Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України вказаний транспортний засіб з митної території України станом на 18.02.2016 року не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і її дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 01.04.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №0506/20910/16, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із наявних матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_2 07.08.2014 року через МП «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Опель», реєстр.номер RZ5818J, в митному режимі «транзит» та станом на 18.02.2016року такий не вивезла та у інший митний режим, згідно законодавства не помістила.

Відповідно до вищевказаних вимог Митного кодексу України ОСОБА_2 зобовязаний був вивезти ввезений ним транспортний засіб з митної території України у строк до 17.08.2014 року, однак станом на 18.02.2016 року такий не вивіз, тобто останній перевищив встановлений ст.95 МК України строк більше ніж на 10 діб.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст..460 МК України, ОСОБА_2 на момент складання протоколу про порушення митних правил та винесення оскаржуваної постанови до Львівської митниці ДФС не надав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він був введений в оману незнайомим чоловіком, який шляхом зловживання його довірою оформив на нього ввезення на митну територію України вищевказаного автомобіля.

Слід зазначити, що позивач ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій в органи поліції не звертався та будь-яких підтверджуючих даних про шахрайство з боку третіх осіб суду не представив.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у вищевказаних діях ОСОБА_2 ознак порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ст.523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача про те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, не може розглядатись як триваюче і вважатись вчиненим на 11 день є необґрунтованим.

Таким чином, вчинене позивачем порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим та виявлене 18.02.2016року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 18.02.2016року №0506/20910/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення. Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 18.02.2016 року, то оскаржувана постанова винесена 01.04.2016 року в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року (справа №К/800/45025/15).

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: - відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; - необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; - невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; - винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; - неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; - накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Враховуючи усе вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що постанова заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 про порушення митних правил №0506/20910/16 від 01.04.2016 року винесена на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено обєктивно і повно, строки накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови не закінчилися, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому правових підстав для скасування цієї постанови не має, а відтак даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158 163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя В.В.Борисенко

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко