Справа № 820/5850/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

31 січня 2017 р. №820/5850/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ГУ ДФС у Харківській області - Гундар Г.М.,

представника відповідача - Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області - Буряківського О.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 16.08.2016;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про результати розгляду скарги №551/ФОП/20-40-10-01-14 від 04.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, є необґрунтованим та помилковим, оскільки судження податкового органу про несвоєчасне перерахування до бюджету єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на які нараховані штрафні санкції та пеня за 2014 рік, фактично сплачено ЄСВ позивачем ще 24.03.2015, що підтверджується платіжними документами, в яких у графі "Призначення платежу" з помилкою вказано ідентифікаційний номер позивача, а саме: замість ідентифікаційного номеру НОМЕР_2, був вказаний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер дружини - ОСОБА_4.). При цьому, прізвище, ім'я та по батькові позивача, у платіжних документах були зазначені вірно. 11.06.2015 позивачем отримано від Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області вимогу про сплату податкового боргу у розмірі 28 620,14 грн. Під час з'ясування обставин, що передувало оформлення вимоги позивач дізнався, що 24.03.2016, в автоматизованому порядку були зараховані на ім'я ОСОБА_4, а не на ім'я позивача. Для усунення вказаних недоліків шляхом повернення суми єдиного внеску сплаченого на ім'я ОСОБА_4 потребувало певного часу, через що фактично перераховання суми ЄСВ на ім'я ОСОБА_1 з вірним ідентифікаційним кодом сталось пізніше. Також позивач зазначив, що 06.09.2016 він звернувся до ГУ ДФС у Харківській області з проханням скасувати оскаржуване в порядку адміністративного оскарження. Проте, рішенням про результати розгляду скарги №551/ФОП/20-40-10-01-14 від 04.10.2016, скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржуване рішення було залишено без змін. Позивач вважає таке рішення необґрунтованим, оскільки під час розгляду його скарги вбачається не всебічний розгляд його доводів контролюючим органом.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ГУ ДФС у Харківській області - Гундар Г.М. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час прийняття оспорюваного рішення діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також зазначила, що рішення про результати розгляду скарги №551/ФОП/20-40-10-01-14 від 04.10.2016 не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управління діяльності, отже це рішення не можна розглядати як акт індивідуальної дії, що може порушити права платника податків, оскільки в даному випадку є таким лише рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - ГУ ДФС у Харківській області - Гундар Г.М., у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

У судовому засіданні представник відповідача - Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області - Буряківський О.В. просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що під час прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 займається адвокатською діяльністю, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.42), перебуває на обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області як платник, зокрема, єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом відносно ОСОБА_1 винесено рішення від 16.08.2016 № , яким нараховано штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску: за період з 06.05.2015 до 13.07.2015 в розмірі 5724,03 8 грн. та нараховано пеню в розмірі 1974,79 грн. (а.с.21).

Зазначене рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Харківській області (а.с.22-25).

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 04.10.2016 №551/ФОП/20-40-10-01-14 скарга ФОП ОСОБА_5 залишена без задоволення, а рішення від 16.08.2016 № без змін (а.с.16-18).

Перевіряючи обґрунтованість рішення від 16.08.2016 № про застосування щодо ОСОБА_5 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну в розмірі 5724,03 8 грн. та нараховання пені в розмірі 1974,79 грн. за період з 06.05.2015 до 13.07.2015, суд встановив наступне.

Згідно платіжних документів від 24.03.2015 (а.с.19-20) на ім'я ОСОБА_5 перераховано до бюджету грошові кошти в загальному розмірі 28620,20 грн., за платежем: *;101:071040000; нарахування єдиного внеску 34,7% за 2014 рік.

Як вбачається з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, спірні правовідносини виникли у зв'язку з тим що під час перерахунку грошових коштів для сплати ЄСВ помилково було визначено ідентифікаційний номер НОМЕР_3, який є ідентифікаційним номером дружини - ОСОБА_4, замість свого ідентифікаційного номеру НОМЕР_2, що присвоєно ОСОБА_5, проте, у графі призначення платежу визначено: "сплата за ЄСВ, відсоток внеску 34,7%, період за який сплачується внесок - 2014 рік, а також на ім'я платника - ОСОБА_5.".

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду після з'ясування позивачем вказаних обставин, ОСОБА_4 звернулася до податкового органу з заявами про внесення змін в облікову картку платника єдиного соціального внеску ОСОБА_4 та ОСОБА_1, відповідно до яких: з платника ОСОБА_4 стронувати суму ЄСВ в загальному розмірі 28620,20 грн., а платнику ОСОБА_1 зарахувати вказану суму. У разі неможливості повернути вказану суму ОСОБА_4 (а.с.22-23).

Зазначена сума ЄСВ було повернута ОСОБА_4, яка була сплачена 13.07.2015 ОСОБА_1 з вірним зазначенням ідентифікаційного коду, що підтверджується платіжним документом (а.с.24).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно п.22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Положеннями ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (абз.1 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (ч.11 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Таким чином, за спірний період позивач фактично здійснив сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у встановлений законом строки, але не вірно визначив ідентифікаційний номер платника.

З огляду на викладене, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання з ЄСВ до державного бюджету в строк, встановлений законодавством, шляхом невірного визначення ідентифікаційного номеру платника, є дією, незважаючи на те, що вона є помилковою. Отже, дії які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій та відповідно нарахування пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач вчасно та в повному обсязі виконав вимоги законодавства щодо сплати єдиного соціально внеску, через що накладення штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування суми ЄСВ є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 по справі №21-377а15.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.08.2016 № є необґрунтованим, через що позовні вимоги про скасування рішення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги від 04.10.2016 №551/ФОП/20-40-10-01-14, судом встановлено наступне.

Згідно п.56.6 ст. 56 ПК України у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до п.56.10 ст. 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

При цьому, п.1 ч.2 ст.17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень , які породжують , змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно - правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає , що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створюють перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Суд зазначає, що рішення про результати розгляду скарги не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності та не створює для позивача юридичних наслідків .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду від 27.10.2014 по справі №К/800/281/14.

Таким чином, суд прийшов до висновки, що в частині позовних вимог про скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги від 04.10.2016 №551/ФОП/20-40-10-01-14, відсутні підстави для їх задоволення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме позовні вимоги про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.08.2016 № підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги від 04.10.2016 №551/ФОП/20-40-10-01-14, - належить відмовити.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 551 грн., що підтверджується квитанцією від 21.10.2016 №40_12 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.

Скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16 серпня 2016 року № .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2, поштовий індекс 61002, АДРЕСА_1) у розмірі 551 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 07 лютого 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.