Справа № 802/2274/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2017 р. Справа № 802/2274/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Демченка А.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Загороднього Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 41303-13 від 29.06.2016 р. та податкової вимоги №1434-17.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 отримано податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 20 833,33 грн. та податкову вимогу про необхідність сплати цього податкового боргу.

Позивач не погоджується із нарахуванням податкового зобов'язання, вважаючи, що належний йому на праві власності транспортний засіб не підлягає оподаткуванню, оскільки не є об'єктом оподаткування так як його середньоринкова вартість менша 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції пояснив, що у зв'язку з тим, що за позивачем зареєстрований транспортний засіб, середьоринкова вартість якого більша 750 розмірів мінімальної заробітної плати, такий підлягає оподатковуванню. За таких обставин вважає податкове повідомлення - рішення і податкову вимогу правомірними, а позовні вимоги безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 у 2016 році був власником легкового автомобіля марки TOYOTA модель LAND CRUISER PRADO 150, 2012 року випуску.

29.06.2016 р. Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № 41303-13 від 29.06.2016 р., яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 20833,33 грн.

В подальшому, 30.08.2016р. сформовано податкову вимогу №1434-17 та направлено позивачу із вимогою сплатити податковий борг визначений вищевказаним податковим повідомленням-рішенням.

Не погоджуючись з такими рішенням та вимогою, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.7 статті 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Із положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України випливає, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України).

Згідно пункту 267.4 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6. 1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

В свою чергу, методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика).

Так, відповідно до пункту 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403, де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 4 Методики, визначено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 12 Методики, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Із аналізу вищевказаних норм видно, що для визначення об'єкта оподаткування транспортного податку в розпорядженні контролюючого органу має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо. При цьому, об'єктом оподаткування є транспортний засіб, вартість якого більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати та з року випуску минуло не більше 5 років.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016 року визначена у розмірі 1378,00 грн., а тому об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. (750 х 1378,00 грн.) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Так оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, суд зазначає про наступне.

Судом встановлено, що за позивачем з 19.11.2012 року зареєстрований транспортний засіб легковий автомобіль марки TOYOTA модель LAND CRUISER PRADO 150, номер шасі НОМЕР_2, об'єм дизельного двигуна 3 956 куб.см., 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В ході судового розгляду справи документів на підтвердження в наявності відповідача на дату винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення інформації про середньоринкову вартість такого автомобіля станом на 1 січня податкового (звітного) року, суду не надано.

Крім того, як видно з наданої відповідачем інформації з АІС "Податковий блок", вона не містить жодних відомостей відносно середньоринкової вартості автомобіля, наявність якої є необхідною для встановлення належності автомобіля до об'єкту оподаткування згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України. Не надано суду й розрахунку вартості автомобіля, здійсненого у відповідності до Методики, що вимагається податковим законодавством. Дані обставини не заперечуються і самим відповідачем, якому на момент винесення оскаржуваного рішення середньоринкова вартість транспортного засобу відома не була.

Натомість, позивачем надано розраховану на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкову вартість, згідно якої вартість належного йому транспортного засобу марки TOYOTA модель LAND CRUISER PRADO 150, із заявленим пробігом в 22 500 км складає 802 637,39 грн., що є меншою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня.

З огляду на викладене, враховуючи, що хоч з року випуску ТЗ і не минуло більше п'яти років, однак його вартість менша ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування, а тому контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок.

При вирішені цього спору суд враховує положення частини третьої статті 2 КАС України, якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального законодавства, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Натомість суб'єктом владних повноважень не надано доказів та не підтверджено, що належний на праві власності позивачу автомобіль є об'єктом оподаткування транспортного податку з фізичних осіб. Відтак, оскаржуване рішення не відповідає критеріям переліченим у статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги в частині скасування податкової вимоги, то суд зазначає про наступне.

Стаття 60 ПК України визначає перелік підстав за яких податкова вимога вважається відкликаною.

Так, згідно підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 ПК України, податкова вимога є відкликаною, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

А відтак, враховуючи процитовану норму та беручи до уваги, що в судовому порядку оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке стало підставою для формування оскаржуваної вимоги, та його скасовано, на думку суду, в досліджуваній частині відсутній спір. Адже у разі набрання відповідним рішенням законної сили, податкова вимога буде вважатись відкликаною, що не потребує її додаткового оскарження та, відповідно, скасування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи видно, що при звернені з позовом до суду позивачем за дві вимоги майнового характеру сплачено по 551,21 грн., що підтверджується квитанціями від 19.12.2016 р. за № 30 та № 31.

Враховуючи наведені вище норми та те, що адміністративний позов задоволено частково наявні підстави для стягнення з податкового органу за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача частину (пропорційно до задоволених позовних вимог) сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 551,21 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області від 29.06.16 р. №41303-13.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (Вінницька область, м.Гайсин, площа Миру, 5).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна