Справа № 826/6088/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6088/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2016 у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про нарахування самозайнятій особі (приватному нотаріусу) ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 510,00 грн. в якості штрафних санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про нарахування самозайнятій особі (приватному нотаріусу) ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 13 066, 26 грн., з яких 10 453,01 грн. за податковими зобов'язаннями та 2 613, 25 грн. в якості штрафних санкцій;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 04.04.2016 №ф про сплату боргу (недоїмки) загальну суму 236 326, 33 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 38 699, 71 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що співробітниками Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків, який проводить незалежну професійну діяльність (приватного нотаріуса) ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_4, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014.

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 04.04.2016 № 74/26-57-13-06/НОМЕР_4, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- пп.178.2, 178.3 ст. 178 , п. 167.1 ст. 167, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, самозайнятою особою занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 10 453, 01 грн., в т.ч.: за 2013 - 5 998, 27 грн., за 2014 - 4 454, 74 грн. в наслідок заниження чистого оподатковуваного доходу суму 61 488, 16 грн. в т.ч.: за 2013 на 35 284, 18 грн., за 2014 на 26 203, 98 грн.;

- абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого самозайнятій особі ОСОБА_2 донараховано суму з єдиного соціального внеску в розмірі 236 326, 33 грн., у тому числі у за 2011 - 47 509, 85 грн., за 2012 - 44 381, 25 грн., за 2013 - 70 049, 58 грн., за 2014 - 74 385, 65 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено вимогу від 04.04.2016 №ф про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 236 326, 33 грн.

Також, на підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій від 20.04.2016:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, за основним платежем у розмірі 10 453,01 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2 613, 25 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями - 510, 00 грн.;

- № , яким застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненараховано єдиного внеску позивачу донараховано 38 699,71 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вважаючи оскаржувані рішення та вимогу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Державною податковою інспекцією в Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Стосовно податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.04.2016 № та № , колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем (замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Знаки УА» (виконавець), з іншої сторони, укладено договір від 15.03.2013 № 38/03-13 на розміщення інформації на знаконосії та його обслуговування.

У відповідності до п. 1.1, п. 2.1, п. 2.1 - п.2.3 договору № 38/03-13, замовник доручає, а виконавець зобов'язується, у відповідності до умов даного договору, розмістити на трьох дорожніх знаках сервісу (1050X700 мм) інформацію про замовника, погодити її в установленому Законом порядку, встановити дорожній знак способом визначеним у додатку до договору, а замовник зобов'язується прийняти послуги та роботи і оплатити їх згідно умов даного договору. Виконавець бере на себе зобов'язання виготовити дорожній знак згідно з ДСТУ 4100-2002. Виконавець зобов'язується отриману інформацію, згідно з додатком до договору, погодити в установленому Законом порядку та розмістити її на дорожньому знаку сервісу. Виконавець бере на себе обов'язок встановити дорожні знаки у місцях вказаних у додатку № 1, на підставі погодженої компетентними органами інформації відповідаю до п.2.2 договору та розмістити на них інформацію про замовника.

В підтвердження виконання послуг позивачем надано суду наступні документи: додаток № 1 до договору № 38/03-13; платіжні доручення: № 50 від 10.04.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 67 від 14.05.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 82 від 10.06.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 107 від 12.08.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 95 від 09.07.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 120 від 10.09.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 129 від 10.10.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., № 147 від 11.11.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 160 від 09.12.2013 на загальну суму з ПДВ 897, 00 грн., № 7 від 09.01.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., № 22 від 10.02.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., № 35 від 11.03.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., № 47 від 09.04.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №63 від 06.05.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №77 від 09.06.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №94 від 07.07.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №106 від 11.08.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №121 від 08.09.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №134 від 08.10.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №154 від 13.11.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №182 від 12.12.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн.; Акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №192 від 29.03.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №270 від 30.04.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №363 від 31.05.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №551 від 31.07.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №455 від 27.06.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №674 від 30.08.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №788 від 30.09.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №898 від 31.10.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №1033 від 29.11.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №1148 від 31.12.2013 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №82 від 31.01.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №175 від 28.02.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №282 від 31.03.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №389 від 30.04.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №588 від 27.06.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №702 від 31.07.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №800 від 29.08.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №896 від 30.09.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №1005 від 31.10.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн., №1110 від 28.11.2014 на загальну суму з ПДВ 897,00 грн.

В матеріалах справи міститься квитанція № 932786 від 21.05.2013, згідно якої вбачається, що на користь ФОП ОСОБА_3 позивачем сплачено кошти за надання послуг по прошиттю матеріалів.

Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Апеляційного суду міста Києва по справі № 22-ц/796/6892/2014 за позовом КП «Київжитлоспецексплуатація» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на суму 9 802, 87 грн., якою підтверджено, що ОСОБА_2 зобов'язана сплатити КП «Київжитлоспецексплуатація» вказану заборгованість.

Також, в матеріалах справи містяться фіскальні чеки, товарні чеки, які підтверджують, що позивачем понесені витрати на придбання канцелярського товару, літератури та інших товарів, які використовувалися в її діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України (ст. 32 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Водночас, пунктом 178.1 ст. 178 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (п. 178.6 ПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем, в своєму акті перевірки № 74/26-57-13-06/НОМЕР_4, зазначено, що позивачем не підтверджено первинними документами, розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення податкового обліку.

Вказані висновки ґрунтуються на Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженою наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1185, згідно з якою до витрат приватного нотаріуса можуть бути віднесені, зокрема: оренда робочого місця нотаріуса, у тому числі його поточний ремонт, обладнання пандусу для під'їзду інвалідів; страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса; технічне забезпечення діяльності робочого місця нотаріуса та його обслуговування: а) охоронна та пожежна сигналізація; б) металеві двері або металеві ролети; в) металеві грати, захисні ролети та броньована ударостійка плівка на вікнах; г) металеві шафи; д) вогнестійкий сейф; е) інформаційна вивіска; є) обслуговування технічного обладнання (комп'ютери, у тому числі їх програмне забезпечення, принтери, сканер, ксерокс, факс, телефон тощо); ж) підключення та користування мережею Інтернет без обмеження кількості провайдерів, включаючи мобільний Інтернет; з) телекомунікаційні послуги; и) меблі; програмне забезпечення, користування електронною базою законодавства; встановлення, обслуговування та користування державними та єдиними реєстрами; виготовлення печатки, штампів з текстами посвідчувальних написів; витрати на придбання спеціальних бланків нотаріальних документів та ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, книг, журналів реєстрації (обліку), передбачених номенклатурою; витрати на придбання канцелярського приладдя (картонажі, архівні папки, твердий картон, канцелярський папір, технічні засоби для прошивання документів тощо); витрати на забезпечення збереження документів нотаріального діловодства; проходження підвищення кваліфікації, участь у короткотермінових семінарах, міжнародних семінарах, симпозіумах, науково-практичних конференціях; удосконалення професійної майстерності; навчання в школі молодого нотаріуса; придбання та передплата юридичної літератури (книг, журналів, дисків, програм тощо); оплата праці та обов'язкові нарахування на фонд оплати праці помічників, секретарів, стажистів (найманих працівників); сплата внесків до Пенсійного фонду України, у тому числі на користь найманих працівників, та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; відкриття рахунків у банках та їх розрахунково-касове обслуговування (депозитні рахунки); витрати на поштові та кур'єрські послуги, необхідні для ведення нотаріальної діяльності.

Так, у відповідності до пункту 178.2 статті 178 Податкового кодексу України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності (пункт 178.3 статті 178 Податкового кодексу України).

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженої наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 № 1185, визначено, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України, при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України «Про нотаріат», а також наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу, в якому передбачено витрати на придбання канцелярського приладдя, зокрема і канцелярського паперу.

Тобто, вказана консультація має рекомендаційних характер, і наведений у ній перелік не є вичерпним, що свідчить про можливе віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності і інших витрат, якщо вони відповідають вимогам пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України.

З огляду на загальне описове визначення витрат незалежної професійної діяльності, наведене у пункті 178.3 Податкового кодексу України, необхідно у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.11.2015 у справі № К/800/29541/15.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем включено до витрат: розміщення та обслуговування дорожніх знаків сервісу приватним нотаріусом ОСОБА_2 (згідно договору № 38/03-13 від 15.03.2013 з ТОВ «Знаки УА»); витрати на сплату заборгованості по орендній платі за попередні періоди КП «Київжитлоспецексплуатація» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2014; витрати на надання індивідуальних послуг ФОП ОСОБА_3, пов'язані з зшивання документів попередніх років в архів; витрати на придбання циліндру для дверей, ручки для дверей; витрати на придбання будівельних матеріалів, папок, юридичної літератури, книг, канцелярії, світильника тощо підтвердженні первинними документами та відповідають діловій меті позивача при здійсненні ним нотаріальної діяльності, що також відповідає положенням Узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженою наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1185.

Приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса повинно розташовуватися в межах визначеного для нього нотаріального округу. Вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановлюються Міністерством юстиції України.

Робоче місце (контора) має відповідати таким умовам: 1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці; 2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність; 3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення; 4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса; 5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах; 6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті (частина 2 статті 25 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, передумовою для провадження нотаріальної діяльності є наявність робочого місця (контори) нотаріуса, забезпечення належного утримання якого (зокрема прибирання) є, у тому числі, запорукою здійснення незалежної професійної діяльності нотаріуса.

У свою чергу, згідно з пунктом 9.4 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 №888/5, в акті про сертифікацію робочого місця (контори) нотаріуса зазначається, серед іншого, про технічне обладнання нотаріальної контори (комп'ютер, принтер, сканер, ксерокс, факс, наявність електронної пошти), підключення до мережі Інтернет.

Також, у силу частини 5 статті 13 Закону України «Про нотаріат», помічник нотаріуса зобов'язаний виконувати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону та трудового договору, укладеного з нотаріусом; дотримуватися нотаріальної таємниці; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса; постійно підвищувати свій професійний рівень.

Підвищення кваліфікації державних та приватних нотаріусів, консультантів державних нотаріальних контор і державних нотаріальних архівів, помічників приватних нотаріусів здійснюється за такими видами: самостійне навчання; навчання за професійними програмами підвищення кваліфікації та за програмами тематичних короткострокових семінарів, які організовуються Центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції (далі - Центр) за дорученням Міністерства юстиції та Нотаріальною палатою України.

До організації навчань за професійними програмами підвищення кваліфікації та за програмами тематичних короткострокових семінарів Центром та Нотаріальною палатою України можуть залучатися представники вищих навчальних закладів, наукових установ, інших державних органів, громадських і професійних об'єднань (пункт 4 Порядку підвищення кваліфікації нотаріусів, консультантів державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, помічників приватних нотаріусів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2014 №1422/5).

Приписами пункту 2.4 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, нотаріальне діловодство включає, зокрема, тимчасове зберігання документів у конторі, у приватного нотаріуса та їх підготовку для передавання до державного нотаріального архіву.

Крім того, згідно з частиною 9 статті 24 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус вправі мати контору, укладати цивільно-правові та трудові договори, відкривати поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках.

Колегія суддів звертає увагу, що витрати, здійснені позивачем на розміщення та обслуговування дорожніх знаків сервісу приватним нотаріусом ОСОБА_2 (згідно договору №38/03-13 від 15.03.2013 р. з ТОВ «Знаки УА»); сплату заборгованості по орендній платі за попередні періоди КП «Київжитлоспецексплуатація» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2014 року; на надання індивідуальних послуг ФОП ОСОБА_3, пов'язані з зшивання документів попередніх років в архів; придбання циліндру для дверей, ручки для дверей; придбання будівельних матеріалів, папок, юридичної літератури, книг, канцелярії, світильника за своїми критеріями відповідають можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності нотаріуса, діловій меті їхнього придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, а тому вказані витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючим органом не надано достатніх та належних доказів того, що позивачем протягом 2013-2014 років неправомірно включено витрати, які пов'язані з нотаріальною діяльністю, у зв'язку із чим висновки, які викладені в акті перевірки є необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.04.2016 № та № , в свою чергу, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 04.04.2016 №ф про сплату боргу (недоїмки)на загальну суму 236 326, 33 грн., колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що позивачу донараховано єдиний соціальний внесок на чистий оподаткований дохід на загальну суму 236 326, 33 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 7 та частини одинадцятої статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з положеннями частини третьої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частина восьма статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлює, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року.

Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

На підставі статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок).

Пунктом 3.4 Порядку передбачено: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 додатка 5 до Порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 3 додатка 5 до Порядку, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Таким чином, жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік, та не містить посилань при проведенні розрахунку єдиного внеску на Книгу обліку доходів та витрат, а єдиною вимогою є відповідність річній податковій декларації.

Колегія суддів також наголошує, що Законом України від 04.07.2013 № 406-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання зазначеної норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Міністерством доходів та зборів України та Пенсійним фондом України видано спільний лист від 27.12.2013 № 21052/5/99-99-17- 03-01-16; №36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляють, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 54 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 178.4 статті 178 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 178.6 статті 178 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно із пунктом 3 Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат здійснюється у такому порядку: у графі 1 вказується дата заповнення, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання, у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, тобто наростаючим підсумком.

Відповідно до пункту 5 Порядку дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

Так, контролюючим органом при проведенні перевірки встановлено, що позивачем занижена сума доходу, на який нараховується єдиний внесок та відповідно занижена сама сума єдиного внеску.

При цьому, колегія суддів зазначає, що податковим органом не враховано механізм формування приватними нотаріусами звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за період, що підлягав перевірці, сума річного доходу, зазначена позивачем у податковій декларації відповідає сумі, зазначеній у Книзі обліку доходів і витрат, а тому податковим органом в акті перевірки вказано непідтверджені суми загального чистого доходу та останні фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом сум єдиного внеску.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що в силу Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок не відноситься до податків, оскільки Податковим кодексом України передбачений виключний перелік податків та зборів.

Відповідно, до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, сплата якого є обов'язковою з метою забезпечення захисту, у випадках передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тобто, основним завданням подачі звітів про сплату єдиного внеску є підтвердження страхового стажу та його безперервності, де страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач сформував зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску у відповідності до вимог чинного законодавства, що вказує на протиправність вимоги Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 04.04.2016 №ф та необхідність її скасування.

Також, враховуючи встановлену відсутність порушення позивачем норм законодавства щодо адміністрування єдиного соціального внеску, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, у зв'язку із чим рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.04.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову від 22.05.2015 № 484-VIII, яка набрала чинності 01.09.2015) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив 1 378 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру (визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про нарахування самозайнятій особі (приватному нотаріусу) ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 510,00 грн. в якості штрафних санкцій; визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про нарахування самозайнятій особі (приватному нотаріусу) ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 13 066, 26 грн., з яких 10 453,01 грн. за податковими зобов'язаннями та 2 613, 25 грн. в якості штрафних санкцій; визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 04.04.2016 №ф про сплату боргу (недоїмки) загальну суму 236 326, 33 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.04.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 38 699, 71 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.) Оспорювана сума 288 602, 30 грн.

Отже, ставка судового збору за подачу позову становить: (288 602, 30 х 1 %) = 2 886, 02 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 174, 60 грн. (2 886, 02 грн. х 110 %).

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2016 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030101) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3 174, 60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.