Справа № 390/1385/16-а(2-а/390/23/16)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2017 рокусправа № 390/1385/16-а 2-а/390/23/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2016 року у справі № 390/1385/16-а (2-а/390/23/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2016 року у справі № 390/1385/16-а (2-а/390/23/16) адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) було задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (далі відповідач) стосовно розгляду заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 24.05.2016року. Судом визнано протиправним та скасоване рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 06.07.2016 року № 544 в частині розгляду питання щодо надання громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2016 року у справі № 390/1385/16-а (2-а/390/23/16) скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На адресу суду від позивача та третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення, в яких останні просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне і обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 10.04.2015 (а.с.11-14).

24.05.2016 року позивач разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись із колективною заявою до Соколівської сільської ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2900 га, з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), в тому числі по угіддях: 0,2500 га під житловою забудовою одно та двоповерховою, за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови, та 0,0400 га для ведення особистого селянського господарства, в тому числі по угіддях: 0,0400 га - рілля за рахунок категорії земель сільського призначення за вказаною вище адресою (а.с.16).

Рішенням Соколівської сільської ради Кіровоградського району від 06.07.2016 № 544 заявникам відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 18).

Вважаючи розгляд заяви неналежним, а прийняте рішення незаконним та протиправним, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2900 га, з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відповідач у своєму рішенні посилався на ч. 1 п. «г» ст.. 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 п. «г» ст.121 Земельного кодексу України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

В своїх запереченнях на позовну заяву відповідач вказав, що позивачкою ОСОБА_1 вже було використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по даному виду призначення, з огляду на що і було відмовлено у задоволенні заяви. Також в запереченнях відповідач вказав, що до компетенції сільської ради не входить розгляд питань про присвоєння кадастрового номеру та розроблення технічної документації, оскільки цим займається організація, що має ліцензію на виготовлення документів з землеустрою, а рішення про присвоєння кадастрового номеру - компетенція Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі та області (а.с.26-28).

Колегія суддів з приводу тверджень відповідача, які ідентичні і доводам апеляційної скарги, звертає увагу на наступне.

Заявники в своїй заяві від 24.05.2016 року прохали відповідача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2900 га, з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), та не зазначали про своє бажання безоплатно приватизувати вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В ч.7 ст.55 вказаного вище Закону передбачено, у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно ч. 8 ст. 55 Закону, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Тобто, в даному випадку заява мала розглядатися та вирішуватися з урахуванням положень ст. 55 Закону України «Про землеустрій», а посилання на ч.1 п. «г» ст.121 Земельного кодексу України в оскарженому рішенні безпідставне.

Твердження відповідача як в апеляційній скарзі так і в письмових запереченнях на позовну заяву, стосовно того, що до компетенції сільської ради не входить розгляд питань про присвоєння кадастрового номеру та розроблення технічної документації, колегія суддів розцінює критично, оскільки такі питання взагалі не ставилися заявниками перед відповідачем у заяві від 24.05.2016 року та не потребують додаткового коментування.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача під час розгляду заяви позивача. Так, заява була подана 24 травня 2016 року, оскаржене рішення про відмову у задоволенні заяви прийнято 06 липня 2016, а відповідь про розгляд заяви надана 28 липня 2016 року, тобто з порушенням законодавчо визначених строків для розгляду таких заяв.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не довів належним чином правомірність оскаржених позивачем дій та рішення, з огляду на що суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2016 року у справі № 390/1385/16-а (2-а/390/23/16) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак