Справа № 522/11411/14-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Київ К/800/23291/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівКравцова О.В.
Швед Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради, третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в Приморському районному суді м. Одеси пред'явили позов до Одеської міської ради, третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Просили:

- визнати рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2013 року № 4226-VI в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок протиправним та скасувати в частині відмови надати дозвіл ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок, які розташовані по АДРЕСА_1;

- зобов'язати Одеську міську раду надати їм дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані по

АДРЕСА_1, згідно з наданими ними відповідачеві графічними матеріалами, надати ці земельні ділянки у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2013 року № 4226-VI в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок протиправним та скасувати в частині відмови надати дозвіл ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок, які розташовані по АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Одеська міська рада подала касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що 16 вересня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Одеської міської ради із клопотанням, в якому просили надати їм земельну ділянку площею не більше 0,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1 і межує з прибудинковою територією будинку НОМЕР_1 та належить до земель комунальної (державної) власності у межах норм безоплатної приватизації, відповідно до частини шостої статті 118, статті 121 Земельного кодексу України, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва.

У зв'язку з цим просили їм надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Листом від 01 жовтня 2013 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради запропонував позивачам надати матеріали, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

05 листопада 2013 року позивачі надали додаткові графічні матеріали та зазначили, що орієнтовні площі земельних ділянок складають 0,085 га та 0,07 га.

Графічні матеріали, надані позивачами, є викопіюванням з топографічної схеми з нанесеним на них схематично місцем розташування бажаних позивачами земельних ділянок.

Рішенням Одеської міської ради від 17 грудня 2013 року № 4226-VI відмовлено позивачам у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у зв'язку із невідповідністю статті 118 Земельного кодексу України, а саме: в клопотанні не вказано адресу та площу земельної ділянки, відсутні графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки (пункт 27 додатку № 2 до рішення).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення Одеської міської ради в частині відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є необґрунтованим.

При цьому суд у своєму рішенні вказав на те, що до клопотання позивачами було додано графічні матеріали та зазначено орієнтовні розміри ділянки і що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на необхідність зазначення у клопотанні адреси земельної ділянки є протиправним оскільки, відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, у клопотанні повинні бути зазначені лише цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може втручатись у дискреційні повноваження Одеської міської ради у сфері передання земельних ділянок у власність.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції та залишив постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року без змін.

Така правова позиція судів є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як видно з матеріалів справи, суб'єкт владних повноважень відмовив позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з інших, не передбачених Земельним кодексом України підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2013 року № 4226-VI в частині відмови ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Кравцов О.В.

Швед Е.Ю.