Справа № 408/3366/16-а
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/3366/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 доуправління Пенсійного фонду України в Біловодському районі (далі за текстом - УПФУ) про визнання дій УПФУ протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, в якому, вказуючи, що згідно постанови Луганського окружного адміністративного суду від 31.07.08 р., залишеної без змін судовими рішеннями вищих інстанцій, у справі № 22-а-12241/08, УПФУ було зобов'язано здійснити донарахування та виплату йому пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року, зазначаючи, що відповідач самовільно припинив виплату йому перерахованої пенсії на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», просить суд визнати дії (бездіяльність) УПФУ щодо невиплати йому пенсії в розмірі, встановленому постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.07.08 р. протиправними.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, наполягав на його задоволенні, на поставлені запитання суду додав, що відповідач після залишення в силі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 31.07.08 р. у справі № 22-а-12241/08 судами вищої інстанції добровільно виконував це судове рішення, тобто без його звернення до виконавчої служби для примусового виконання. Про припинення виплати пенсії в розмірі визначеному зазначеним судовим рішенням він дізнався у листопаді 2011 року, після чого звернувся до УПФУ з заявою, на яку 16 листопада 2011 року отримав відповідь. Дії відповідача він не оскаржував, оскільки вважав, що він не виконав усі дії передбачені законом для цього, а саме: не отримав виконавчий лист і не звертався за його примусовим виконанням.

Представник відповідача після оголошення перерви до суду не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, тому суд, враховуючи, що від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в якому УПФУ, вказуючи, що позивач ще у 2011 році отримав мотивовану відповідь щодо підстав зменшення йому розміру пенсії, після чого він звертався за її перерахунком з інших підстав, зазначаючи, що ОСОБА_1 їхні дії не оскаржував, просило відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом дійсно встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року у справі № 2а-8787/08 вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі відносно невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов'язано відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2008 року зазначену постанову Луганського окружного адміністративного суду було залишено без змін.

Касаційна скарга УПФУ на дані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалою Вищого адміністративного суду від 12 травня 2010 року була залишена без розгляду.

З пояснень позивача, що не оспорюється відповідачем, вбачається, що після залишення рішення суду першої інстанції про перерахунок пенсії позивачу вищими судовими інстанціями в силі, відповідач добровільно його виконував і виплачував пенсію ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року. Виплату пенсії відповідач здійснював відповідачу у зазначеному розмірі до листопада 2011 року, після чого розмір її зменшив.

На звернення ОСОБА_1 до УПФУ, 16 листопада 2011 року листом за номером 168/р-14 (див. а.с. 32) відповідач надав відповідь позивачу, що у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» через відсутність фінансування з Державного бюджету України УПФУ не має можливості виконати рішення суду. Нараховані суми пенсії включені в додаткову відомість та будуть виплачені за умови надходження фінансування з Державного бюджету України.

В той же самий час на звернення позивача до відповідача від 07 квітня 2016 року УПФУ ОСОБА_1 надало відповідь від 15 квітня 2016 року за номером 15/р-14, в якій зазначило, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому було здійснено перерахунок пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи в мінімальному розмірі.

Розбіжності у наданих відповідях відповідача позивачу, на переконання суду, дають підстави стверджувати, що останній не пропустив передбачений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного суду України шестимісячний строк для звернення з цим позовом до суду, оскільки він саме у квітні 2016 року дізнався, що пенсія йому на підставі змін у законодавстві була саме зменшена в розмірі нарахування.

Із заперечення відповідача проти позову вбачається, що УПФУ вважає позов необґрунтованим через те, що ОСОБА_1 не оскаржував їхні дії щодо зменшення розмірі пенсії, а також через те, що він після цього звертався за перерахунком його пенсії до суду з інших підстав.

З цими доводами УПФУ погодитись не можна з огляду на таке.

Частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 8 КАСУ).

Відповідно частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно частини п'ятої статті 124 Конституції України (в редакції Закону станом на момент подання цього позову) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Наведені норми Основного Закону свідчать про те, що постанова Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року у справі № 2а-8787/08, залишена без змін судовими рішеннями вищих інстанцій, якою встановлений конкретний розмір пенсії позивачу, є актом індивідуальної дії, що має найвищу юридичну силу, обов'язковим до виконання на всій території України.

Дане судове рішення на цей час не скасоване і продовжує діяти, тому суд погоджується з позивачем, що відповідач без належних на те підстав не виплачує йому пенсію у розмірі, встановленому постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року у справі № 2а-8787/08, що є його бездіяльністю, яку слід визнати незаконною.

Керуючись ст. ст. 159- 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганській області щодо невиплати з 01 грудня 2011 року ОСОБА_1 пенсії в розмірі, встановленому постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року у справі 2а-8787/08.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отриманні її копії усіма заінтересованими особами після складання повного рішення.

Головуючий: