Справа № П/811/1694/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року справа № П/811/1694/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області
про скасування податкового повідомлення - рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - відповідач, Кіровоградська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення - рішення від 05.12.2013 року та рішення № від 27.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковий орган, дійшов при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 безпідставного висновку про нікчемність укладених позивачем та ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" правочинів, оскільки встановлено порушення позивачем приписів Податкового кодексу України щодо формування позивачем податкового кредиту та витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, за взаємовідносинами з вказаними контрагентами, а тому протиправно виніс оскаржені податкові рішення.

Представник відповідача до суду подав заперечення на позовну заяву, у яких позов не визнав. Такі заперечення мотивовано тим, що плановою перевіркою було виявлено укладення позивачем правочинів із ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" та формування за такими взаємовідносинами витрат і податкового кредиту без мети настання реальних наслідків. З огляду на викладене відповідач вважає, що ним законно та обґрунтовано винесено оскаржені рішення (т.3,а.с.90-98).

На підставі відповідної ухвали суду від 31.01.2017 року, керуючись приписами частини шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи судом було здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради як фізична особа-підприємець 22 квітня 2003 року (т.1,а.с.40-43), та з того часу перебуває на обліку у податковому органі як платник податків, серед іншого 12.03.2007 року є платником податку на додану вартість (т.1,а.с.18).

На підставі наказу Кіровоградської ОДПІ від 28.10.2013 р. №1000 та направлень від 07.11.2013 р. №640, 641, у період з 07 по 20 листопада 2013 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 року.

За результатами такої перевірки податковим органом було складено Акт документальної планової виїзної перевірки від 27.11.2013 року №295/11-23-17-01/ЕА 3944016, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, встановлено завищення валових витрат в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2011 рік в сумі 587039,75 грн.;

- пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, як наслідок донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2011 рік в сумі 102 344,88 грн.

- пункту другого частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року (зі змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску за 2011 та 2012 роки у сумі 62043,00 грн. (за 2011 рік - 38370,90 грн. та 2012 рік - 23672,10 грн.) (т.1,а.с.17-39)

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2013 року, за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 127 931,10 грн. (із них за основним платежем - 102 344,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25586,22 грн.);

- рішення № від 27 листопада 2013 року про донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску та застосування штрафних санкцій на загальну суму 65145,10 грн. (із яких 3102,15 грн. - штрафних санкцій) (т.1,а.с.16).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані рішення базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат та кредиту за господарськими операціями з ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр", які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр", обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Відповідно до абз. 4 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 177.2, 177.3, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Кодексу).

Так, перелік витрат та порядок їх визнання визначено статтею 138 Податкового кодексу України.

Зі змісту статті 138 Податкового кодексу України вбачається, що формування витрат необхідно дотримання таких умов, а саме: такі витрати повинні бути документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами, повинні бути пов'язані із господарською діяльністю підприємця та безпосередньо пов'язані із отриманням доходів; товари фактично повинні бути поставлені, а послуги - отримані.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

У свою чергу , за змістом положень Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, обрахування та сплата єдиного внесу фізичними особами-підприємця поставлена у залежність від повноти нарахування ними доходів та витрат.

Так, згідно пункту 2 частини першої статті 7 вказаного Закону для платників, зазначених фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Що стосується правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Судом встановлено наступні обставини.

Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є, зокрема, оптова торгівля іншими машинами і устаткуваннями (46.69), ремонт, технічне обслуговування та монтаж піднімально-транспортного устаткування (29.22.2), технічне обслуговування та ремонт автомобілів (50.20.0).

Так, у власності ФОП ОСОБА_1 перебувають транспортні засоби: марки Dodge модель RAM 350 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1; марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_3; причіп-легковий, марки ЗАЗ 8101 за реєстраційними номером НОМЕР_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами на реєстрацію транспортних засобів (т.1,а.с.45-47).

Щодо взаємовідносин між позивачем і ПП "Агро-Буд-Гранд" судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ПП "Агро-Буд-Гранд" (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №33 від 01.11.2010 року, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити: вантажну техніку та запчастини до вантажної техніки відповідно до заявок Покупця (т.1 а.с.48-49).

У січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні 2011 року позивачем було придбано у ПП "Агро-Буд-Гранд" запасні частини за вказаним договором на загальну суму 431500,00 грн. (із них ПДВ - 71 916,34 грн.).

Факт придбання запасних частин підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними (т.1, а.с.95-96, 98, 100, 102-103, 105-106, 108-109, 111, 113, 115, 117, 118, 119-120, 122), видатковими накладними (т.1, а.с.94, 97, 99, 101, 104, 107, 110, 112, 114, 116, 121) та рахунками-фактурою (Т.1, а.с.55, 59, 63, 67).

Розрахунок за отриманий товар ФОП ОСОБА_1 здійснював у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчать відповідні платіжні доручення та виписки з банку по рахунку (т.1,а.с.123-146;т.2,а.с.1-16).

З приводу взаємовідносин з ПП "Тревел-Ком".

Матеріалами справи встановлено, що між ПП "Тревел-Ком" (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №22 від 19.08.2011 року. Відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити: розвантажувальну техніку та запчастини до розвантажувальної техніки згідно замовлення Покупця (т.1 а.с.50-51).

У серпні, вересні, жовтні, листопаді 2011 року позивачем було придбано у ПП "Тревел-Ком" запасні частини (кузов, кабіну, трансмісію, установку бурова, міст задній, міст передній, додатковий бур, лебідку гідравлічну та ін.) за вказаним договором на загальну суму 266500,00 грн. (із них ПДВ - 44 416,67 грн.).

Факт придбання запасних частин підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними (т.1,а.с.67-68,71,74-75,79-80,83), видатковими накладними (т.1,а.с.65-66,70,73,77-78,82), рахунками (т.1,а.с.69,72,76,81) та актом приймання-передачі (т.1,а.с.52-53).

Розрахунок за отриманий товар ФОП ОСОБА_1 здійснював у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчать відповідні платіжні доручення та виписки з банку по рахунку (т.1,а.с.84-93; т.2,а.с.1-16).

Щодо взаємовідносин між позивачем і ПП "Аріал-Центр" судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року між ПП "Аріал-Центр" (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки №05, предметом якого є зобов'язання постачальника здійснити поставку запасних частин до вантажників та іншої спецтехніки покупцеві, а покупець в свою чергу, зобов'язується прийняти та оплатити обумовлений даним договором товар (т.1,а.с.54-56).

У березні 2011 року позивачем було придбано у ПП "Аріал-Центр" запасні частини на загальну суму 6447,67 грн. (із них ПДВ - 1074,62 грн).

Факт отримання запасних частин підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними (т.1,а.с.149,152,155,158,161,164,167) видатковими накладними (т.1,а.с.148,151,154,157,160,163,166,), рахунком-фактурою (т.1,а.с.147,150,153,156,159,162,165).

Розрахунок за отриманий товар ФОП ОСОБА_1 здійснював у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, про що свідчать відповідні платіжні доручення та виписки з банку по рахунку (т.1,а.с.168-174; т.2,а.с.1-16).

Придбаний у ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" товар використовувався ФОП ОСОБА_1 з метою здійснення власної господарської діяльності, що підтверджується: договорами купівлі-продажу, договорами на поставку та додатковими угодами до договорів, видатковими накладними. актами виконаних робіт (т.2 а.с.27-250; т.3 а.с.1-50).

При цьому, позивач зазначив, що самостійно перевозив вказаний товар належними йому транспортними засобами, відтак - потреби у оформленні товарно-транспортних накладних не було.

Принагідно суд зазначає, що законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.

При цьому умовами вищевказаних договорів (купівлі-продажу №33 від 01.11.2010 року, купівлі-продажу №22 від 19.08.2011 року, поставки №05 від 28.08.2013р.) передбачене постачання товару за власний рахунок покупця та його власним транспортом (т.1,а.с.48-56).

Тому, за наявності у ФОП ОСОБА_1 передбачених Податковим кодексом України та Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належно оформлених первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, відсутність товарно-транспортних накладних суд не розглядає як доказ безтоварності господарських операції позивача.

Судом встановлено, що у власності позивача перебуває гараж АДРЕСА_1 який іноді використовується позивачем для тимчасового зберігання деякої техніки та її складових частин (т.3,а.с.117).

Разом з тим, представником позивача пояснено, що ФОП ОСОБА_1 має необхідні дозволи, виконує замовлення суб'єктів господарювання по ремонту техніки та її складових частин, з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, все технічне обслуговування включно з капітальним та поточним ремонтом проводяться позивачем особисто на території замовника за попереднім викликом по телефону, що є зручним та вигідним для обох сторін господарських взаємовідносин, для того, щоб уникнути зайвих фінансових витрат при транспортуванні непрацюючих машин та устаткувань.

Також, з наданих документів вбачається, що позивач володіє спеціальними знаннями та навичками по ремонту техніки та її складових частин, що посвідчується відповідними належними документами (т.3,а.с.115-116).

Як слідує з досліджених письмових доказів, позивачем включено до складу податкового кредиту у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2011 році відповідні суми ПДВ на підставі податкових накладних виписаних ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" (т.1 а.с.175-250).

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових та видаткових накладних, актів свідчать про те, що документи, на підставі яких позивач включив понесені витрати до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, та сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак - дії позивача щодо формування витрат та податкового кредиту є правомірними. Подані позивачем розрахункові документи, за якими здійснювалася оплата товарів, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача зобов'язань, обумовлених договорами.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр", а відтак - і правомірність формування позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що при перевірці позивача податковим органом не було взято до уваги первинні бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_1, а висновки про безтоварність господарських операцій позивача зумовлені відомостями про недостовірність даних, відображених його контрагентом - ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр" у податковій звітності. Такі висновки податкового органу суперечать загальноправовим принципам. При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

З огляду на те, що висновки щодо заниження чистого доходу ФОП ОСОБА_1 спростовуються первинними документами, що підтверджують реальне виконання договорів укладених з ПП "Агро-Буд-Гранд", ПП "Тревел-Ком", ПП "Аріал-Центр". Відтак, рішення № від 05.12.2013 року та № від 27 листопада 2013 року є незаконним та необґрунтованим, а отже, підлягають скасуванню.

Встановлений судом факт правомірності формування бази оподаткування доходу дає підстави для висновку про протиправне застосування до позивача і штрафних санкцій на суму 25586,22 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням № та у сумі 3102,15 грн., застосованих податковим повідомленням-рішенням №.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1899,74 грн. (т.1,а.с.3-4).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області № від 05.12.2013 року, за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 127 931,10 грн. (із них за основним платежем - 102 344,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25586,22 грн.).

3.Скасувати рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області № від 27 листопада 2013 року про донарахування ФОП ОСОБА_1 своєчасно не нарахованого єдиного внеску та застосування штрафних санкцій на загальну суму 65145,10 грн. (із яких 3102,15 грн. - штрафних санкцій).

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код - НОМЕР_2) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1899,74 грн. (одна тисяча вісімсот дев'яносто дев'ять гривень сімдесят чотири копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (код - 39484073).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук