Справа № 425/3389/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року справа №425/3389/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області на додаткову постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року у справі № 425/3389/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Додатковою постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови задоволено, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - Управління) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті судового рішення судом першої інстанції по суті, адміністративний позов було задоволено частково. Відтак, відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2016 року Рубіжанським міським судом Луганської області прийнято постанову про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, визнано дії Управління щодо нездійсненні призначення та виплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 згідно її заяв від 31.07.2015, від 16.12.2015 та від 16.06.2016 неправомірними, зобов'язано Управління здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 № 505 згідно її заяв від 31.07.2015, від 16.12.2015 та від 16.06.2016.

При складанні повної постанови судом не було вирішено питання про судові витрати, тому з ініціативи суду було призначено судове засідання з цього приводу.

Після призначення до розгляду питання прийняття додаткової постанови з ініціативи суду, 14 грудня 2016 року позивач звернулась до суду першої інстанції з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення на її користь судових витрат в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 29 жовтня 2016 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про винесення додаткового судового рішення, дійшов висновку, що при ухваленні рішення у справі судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які заявлялись позивачем в позовній заяві, а тому необхідно прийняти додаткову постанову щодо стягнення на користь позивача судових витрат.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 29 жовтня 2016 року №146.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В силу ст. 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частинами 1, 3 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом, який уточнила 01.12.2016, до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - Управління), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Управління щодо нездійснення перерахунку згідно заяви від 31.07.2015, зобов'язати зробити такий перерахунок та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 31.07.2015, в зв'язку зі змінами у складі сім'ї;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не призначення щомісячної адресної допомоги та зобов'язати відповідача нарахувати та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявами від 16.12.2015 та від 16.06.2016 (а.с. 2-8, 58).

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом, який носить одну вимогу немайнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011.

Згідно пп.2 п.3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні адміністративного позову немайнового характеру у даній справі складала 551 грн. 20 коп., що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 29 жовтня 2016 року №146.

Як вже було зазначено, постановою Рубіжанським міським судом Луганської області прийнято постанову про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління.

Колегія суддів вважає, що часткове задоволення позову, в даному випадку не вплинуло на розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, а тому суд першої інстанції правомірно прийняв додаткове судове рішення.

Також, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції фактично задоволено заявлений позов немайнового характеру, але в іншій редакції, ніж просив позивач у позові, а чинним законодавством не передбачено такого порядку пропорційного розподілу судових витрат у разі часткового задоволення адміністративного позову немайнового характеру, який наведено позивачкою, то суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для розподілу судового збору згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, як на тому наполягає відповідач.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області на користь позивача судового збору у розмірі 551,20 грн.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування додаткової постанови суду.

Керуючись ст.ст.168, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області - залишити без задоволення.

Додаткову постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року у справі № 425/3389/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов