Справа № 336/4721/16-а(2-а/336/228/2016)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2017 рокусправа № 336/4721/16-а(2-а/336/228/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати строк звернення до суду пропущений з поважних причин, поновити його;

- зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 з 18 листопада 2007 року пенсію по втраті годувальника після смерті його матері та батька.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наявністю у позивача права на отримання від держави соціального захисту як особи зі статусом дитини-сироти.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати оскаржувану постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з 01 грудня 2007 року пенсію по втраті годувальника позивачу не нараховувалась, та взагалі відсутня вина відповідача у неотриманні позивачем пенсії, оскільки за отримання пенсії він не звертався, а в матеріалах пенсійної справи відсутні документи про смерть матері.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксація судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 18 липня 1998 року знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ясинуватському районі Донецької області і отримував пенсію по втраті годувальника.

До 18 листопада 2007 року вказану пенсію отримувала мати ОСОБА_2.

Після смерті матері, а саме з листопада 2007 року пенсію у звязку з втратою годувальника припинено.

У період з листопада 2007 року по 30 червня 2010 року позивач знаходився в закладах охорони дитинства на повному державному забезпеченні.

З 30 червня 2010 року по 30 грудня 2015 року ОСОБА_1 відбував покарання у виправній колонії УДПтСУ №16 в Полтавській області (а.с.12).

Пенсію позивачу було поновлено на підставі звернення про поновлення пенсії лише з січня 2016 року.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо невиплати пенсії по втраті годувальника з 18 листопада 2007 року, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку із втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сімї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою ст. 36 цього закону, а відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сімї вважаються, зокрема, діти померлого годувальника, які не досягли 18 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

З матеріалів справи вбачається, та сторонами не заперечується, що позивачу 18 липня 1998 року було призначено пенсію по втраті годувальника (батька) згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в Ясинуватському районі Донецької області від 23 липня 2008 року №3380/06 пенсію по втраті годувальника на ОСОБА_1 отримувала мати ОСОБА_2.

ОСОБА_1 у період з листопада 2007 року по серпень 2008 року знаходився у притулку, з серпня 2008 року по вересень 2009 року в інтернаті, з вересня 2009 року по червень 2010 року навчався у ліцеї, а з 30 червня 2010 року по 30 грудня 2015 року відбував покарання у Божковській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області №16.

Відповідно до ч. 4 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» дітям-сиротам за період перебування на повному державному утриманні пенсія у звязку із втратою годувальника виплачується в повному обсязі та перераховується на їхні особисті рахунки у банку.

З аналізу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що після смерті матері ОСОБА_2, яка отримувала пенсію по втраті годувальника призначену ОСОБА_1, протягом строку перебування позивача на повному державному отриманні, пенсію по втраті годувальника відповідач повинен був перераховувати на рахунок у банку на імя ОСОБА_1.

При цьому, щодо посилання заявника апеляційної скарги на те, що службою у справах дітей не було вжито заходів щодо поновлення пенсії позивачу, як на підставу для невиплати пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 Положення про Пенсійний фонду України затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 Пенсійний фонд України під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, з органами місцевого самоврядування, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, підприємствами, установами, організаціями, а також всеукраїнськими об'єднаннями профспілок, всеукраїнськими об'єднаннями роботодавців.

Згідно із п.2 ч.6 Пенсійний фонд України під час виконання покладених на нього завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку безоплатно від міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування необхідні для виконання покладених завдань інформацію, документи і матеріали, зокрема від органів статистики - статистичні дані.

Тобто, з моменту смерті ОСОБА_2, відповідач мав можливість отримати від служби у справах дітей інформацію стосовно того чи відкрито на імя ОСОБА_1 рахунок у банку для перерахування пенсії по втраті годувальник, та/або спонукати для відкриття такого рахунку.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання заявника апеляційної скарги на відсутність у пенсійній справі документів про смерть ОСОБА_2, для того щоб призначити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1, з огляду на те, що виплата вказаної пенсії була зупинена у листопаді 2007 року саме у звязку із смертю ОСОБА_2.

Колегія суддів також наголошує, що згідно з положеннями ст. ст. Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати годувальника, яке гарантується державою, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути скасовані або обмежені.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів робить висновок що невиплата пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 18 листопада 2007 року є протиправною.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник