Справа № 804/6720/16
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/6720/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2017 року

справа № 804/6720/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі №804/6720/16

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

до

про

Дніпропетровської митниці ДФС

скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі по тексту – позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі по тексту – відповідач), в якому просило:

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2016/600078/1 від 12.04.2016.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №804/6720/16.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що подані ними до митного оформлення документи не містили розбіжностей, не мали ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. З огляду на належність поданих документів, у відповідача були відсутні підстави для вимоги про надання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, отже відповідачем протиправно винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі № 804/6720/16 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" відмовлено повністю. (суддя – Захарчук-Борисенко Н.В.)

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що з огляду на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах в частині ціни товару у рахунках залежно від вмісту Fe та вартості транспортування, митним органом правомірно було витребувано додаткові документи. Використання митним органом саме резервного методу визначення митної вартості є обґрунтованим.

Позивач – ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» , не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі № 804/6720/16 в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач, зокрема, зазначив, що посилання митного органу на наявність розбіжностей в частині того, що в наданих з МД інвойсах контрактоутримувача ціна одиниці товару визначена в залежності від вмісту Fe, в той час, як у рахунках виробника товару така ціна визначена незалежно від вмісту Fe та є сталою, є безпідставними, оскільки оцінка методики ціноутворення продавця як умова договору з його постачальником продукції не є елементом перевірки складових числового значення митної вартості у розумінні ст. 58 МК України. Необґрунтованими є і посилання Відповідача на відсутність печаток і штампів прикордонних служб, станцій та митниць на інвойсах та рахунках, адже чинне законодавство не передбачає наявність таких печаток і штампів на комерційних документах, при цьому рахунок-фактура продавця направлявся Позивачу окремо від товару поштою, а тому він не міг мати жодних печаток чи штампів. Крім того, митним органом неправомірно було здійснено математичний обрахунок митної вартості товару, адже Відповідачем для розрахунку рівня комерційної надбавки було взято за основу вартість на внутрішньому ринку виробника, що суперечить обмеженням для застосування резервного методу згідно п.3 ч.3 ст. 64 МК України. Сумніви відповідача щодо врахування транспортних витрат до вартості також є безпідставними, оскільки документальне підтвердження факту включення транспортних витрат до вартості товару містяться у Зовнішньоекономічному контракті, у додатку до нього та у відповідних рахунках-фактурах. Вважають, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки факту застосування митним органом саме резервного методу визначення митної вартості, адже той факт, що Позивач купував товар не у безпосереднього виробника не може бути підставою для не застосування першого методу визначення митної вартості товару. При цьому відповідачем для коригування митної вартості товарів були використані митні декларації більш, ніж «річної давнини».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану постанову суду.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 29.04.2015 р. між ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"т(Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металургическая компанія» (Продавець) укладено контракт № 15-0835-12, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати Покупцю, а Покупець прийняти та своєчасно оплатити Товар, найменування, кількість, вартість та умови і строки поставки якого визначаються даним Контрактом, Додатками (Специфікаціями) і Додатковими угодами до нього, що є невід'ємною частиною Контракту. (а.с.33-36)

За поданою до митного оформлення МД № 110010000/2016/020523 від 06.04.2016року посадовою особою митниці, що здійснює митний контроль та митне оформлення, сформовано наступні форми ризиків: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

В результаті здійсненого відповідачем відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, що робить неможливим застосування основного методу визначення митної вартості, а саме:

- на підставі загальнодоступної інформації встановлено, що ПАТ «ДМКД» та ТОВ «РГМК» контролюються корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу», проте у графі 9а декларації митної вартості не зазначено про взаємопов’язаність між продавцем та покупцем за зовнішньоекономічним договором;

- товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 № 15-0835-12, додаток №15 від 02.02.2016, що заявлений декларантом ПАТ «ДМКД» як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Договір із третіми особами, що пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ «ДМКД» не наданий. Продавцем товару відповідно до контракту від 29.04.2015 року №15-0835 -12 є ТОВ «Русская горно-металургическая компания», відправником товару, відповідно до гр. 2 МД №110010000/2016/020539 є ВАТ «Стойленський ГОК»;

- зазначені вище надані рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Відповідно до Положення Про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року та обов’язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю;

- за умовами контракту від 29.04.2015 №15-0835-12, додатку №15 від 02.02.2016, визначено умови поставки DAP ст. Соловей/Тополі, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення на кордоні України. Відповідно пункту 10 статті 58 Митного кодексу України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. На підтвердження транспортної складової у вартості оцінюваних товарів відповідних документів не надано.

Відповідач з огляду на вказані розбіжності надав декларанту письмову вимогу про надання протягом 10 днів додаткових документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювались за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації; виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що мітять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Листом від 11.04.2016 року № 062Д/518 позивач повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів в термін, визначений ч.3 ст. 53 МК України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані у встановлений законом термін відповідно до п.8 ст. 55 МК України.

З огляду на ненадання декларантом витребуваних документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару за першим методом, митним органом прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару № 110010000/2016/600078/1 від 12.04.2016, відповідно до якого митну вартість Товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 Митного кодексу України за наявною у митного органу інформацією щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються за прямим контрактом (МД від 13.03.2015 р. № 110010000/2015/020301 та № 110010000/2015/020288) скоригована відповідно до положень п.5 ст. 59 МК України в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт, умови поставки) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданим декларантом сертифікатами якості та розрахована і визначена на рівні 3,0566 руб. РФ/кг (метод 2ґ). (а.с.27-30).

Скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Дніпропетровська митниця ДФС мала достатні правові підстави коригувати митну вартість імпортованого товару, оскільки позивачем не було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товару, не було надано документи, підтверджуючі оплату за отриманий товар, документи щодо ціноутворення перевезення товару. У митного органу була наявна інформація про ввезення ідентичного товару у цей же період, по значно вищій ціні, що свідчить про ввезення товару на митну територію України по значно заниженій митній вартості, яка не відповідає наявним у митниці даним.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналізуючи наведені вище норми колегія суддів приходить до висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод, тобто за ціною договору.

На підставі положень статей 53, 54 Митного кодексу України можна дійти висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, висловленій, зокрема, в постановах від 31 березня 2015 року (у справах № 21-127а15 та № 21-53а15).

Так, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару №110010000/2016/600078/1 від 12.04.2016 року наведено про виявлення наступних розбіжностей у документах, поданих декларантом під час процедури митного оформлення:

1) товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 року № 15-0835-12, додаток №15 від 02.02.2016 року, що заявлений декларантом ПАТ "ДМКД" як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару. Договір із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ВМД декларантом ПАТ "ДМКД" не наданий.

Також, на підставі загальнодоступної інформації, компанія ООО «РГМК» належить до вертикально-інтегрованої корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» та є ексклюзивним торговим представником ПАТ «ДМКД» на території Російської Федерації та країн СНД. Таким чином, за наявною інформацією ПАТ «ДМКД» - покупець та ООО «РГМК» - продавець контролюються корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу». Отже, ПАТ «ДМКД» та ООО «РГМК» входять до української корпорації «Індустріальна спілка Донбасу».

В свою чергу, згідно ч.16 ст.58 Митного кодексу України особи вважаються пов'язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згідно із п.4 якої особи вважаються пов'язаними між собою коли: вони є посадовими особами або директорами підприємств один у одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і службовцем; будь-яка особа прямо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них прямо або опосередковано контролює іншого; обидва прямо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони прямо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї ж сім'ї.

Відповідно до ч.17 ст.58 Митного кодексу України, особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, вважаються пов'язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча під один критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Отже, з зазначеного вбачається, що Позивач та ТОВ «РГМК» контролюються корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу».

Проте, у графі 9а декларації митної вартості форми ДМВ-1 не зазначено про взаємопов'язаність між продавцем (ТОВ «РГМК») та покупцем (ПАТ «ДМКД») за зовнішньоекономічним договором.

Приписами ч.18 ст. 58 Митного кодексу України визначеного, що при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 МК України; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 МК України.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не було подано пояснень про взаємопов'язаність сторін. Документи та відомості, які б спростовували або підтверджували зазначене, до митного оформлення надано не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що виробником та відправником Товару є ВАТ "Стойленский ГОК", Продавцем за Контрактом від 29.04.2015 рок у№ 15-0835-12, укладеним позивачем, є ТОВ "Русская горно-металлургическая компания". Тобто вказаний Контракт є посередницьким, а не прямим, як вірно вказано митним органом.

Згідно п.1 ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Тобто, необхідність витребування договору з третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не є безпосереднім свідченням наявності розбіжностей. Необхідність надання такого документу може мати місце лише у випадку витребування додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі виявлення розбіжностей у документах, які є обов'язковим для визначенням митної вартості товарів, наведених у ч.2 ст.53 МК України.

2) неможливо ідентифікувати товари, які зазначено в рахунках-фактурах (інвойсах) на їх поставку (виданими продавцем) із сертифікатами якості на ці ж товари, які своєю чергою містять відомості про вміст заліза в оцінюваному товарі, що в підсумку впливає на рівень його ціни.

Оцінюючи вказані розбіжності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на підтвердження вмісту Fе позивачем надані сертифікати якості; в яких зазначено різний вміст Fe, натомість вартість товару визначена, незважаючи на підвищений чи знижений вміст заліза, однаково, що дійсно суттєво впливає на обчислення ціни товару.

Також митницею вірно зауважено, що вищевказані рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що їх видало, не мають підписів уповноважених осіб

3) зазначені вище надані декларантом рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць.

Відповідно до Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах і печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням N 5/32 від 13.09.2001 (набрало чинності з 01.01.2002 та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням N 5/32 від 13.09.2001 p., не передбачає обов'язковість наявності на комерційних документах печаток та штампів прикордонних та митних служб, а лише таку можливість, оскільки це прямо витікає із змісту пп.2-4 вказаного Положення, яке, у відповідності до ч.3 ст. 1 МК України, є міжнародним договором України, правила якого мають перевагу над нормами митного законодавства України, а тому є обов'язковими до виконання.

Митний орган також обґрунтовано звертає увагу на те, що в супереч твердженням позивача про отримання рахунків-фактур засобами поштового зв'язку, вони зазначені в гр. 24 залізничної накладної, тобто прямували разом із товаром.

5) відсутність належних документів, які підтверджують транспортну складову оцінюваних товарів.

Як встановлено у справі, умови поставки товару DAP - станція Соловей/Тополі.

Відповідно ч. 10 ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.

Оскільки позивачем до митного оформлення надано документи, які містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару, та, відповідно, його вартості, необхідне подання відомостей щодо транспортної складової з метою проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ обов’язковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

В даному випадку в порушення п.6 ч. 2 ст. 53 МК України документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів, позивачем не надано.

Твердження позивача про те, що оскільки товар постачається на умовах DAP ст. Соловей/Тополі, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України суперечить змісту частини 2 статті 53 МК України, оскільки, як вказувалося вище, документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

При цьому колегія суддів зазначає, що дійсно, умови поставки З умовами поставки DAP - станція Соловей/Тополі (Інкотермс-2010) - продавець зобов'язаний укласти за власний рахунок на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого місця.

Таким чином, фактично до митної вартості товару включені витрати на транспортування та перевантаження.

Позивачем надано до митного оформлення документи, які підтверджують транспортну складову митної вартості товару - залізничні накладні.

У даних залізничних накладних в графі 20 зазначено, що платниками по Російській залізниці є АТ "ПГК", по Укрзалізниці – ПАТ «ДМКД».

При цьому, жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та АТ "ПГК" і до митного оформлення позивачем не було надано.

Отже, дана обставина обґрунтовано викликала у митниці сумніви в тому, що саме продавцем сплачені витрати на транспортування (як того вимагає умови DAP) і що ці витрати були включені до ціни товару.

Зважаючи на розбіжності у наданих декларантом документах, митний орган правомірно виставив позивачу вимогу про необхідність подання додаткових документів для перевірки числових значень цієї складової митної вартості, яких останнім надано не було, що ПАТ «ДМКД» не заперечується.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості, у графі 33 відповідач дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товару. Для проведення коригування митної вартості товару "концентрат залізорудний агломераційний з вмістом Fe2O3-66,1%, 66,2%, 66,3 %, 66,8 %" використана наявна у митного органу інформація щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за прямим контрактом (МД від 13.03.2015р. № 110010000/2015/020288 та № 110010000/2015/020301) скоригована відповідно до положень п.5 ст.59 МК України в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт, умови поставки) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості та розрахована та визначена на рівні 3,0566 руб.РФ/кг (метод 2ґ).

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі № 804/6720/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 02 лютого 2016 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов