Справа № 809/1060/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 р. Справа № 876/10432/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Управління Держпраці в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року - ПП «Прикарпатський експрес» звернулося в суд з позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.07.2016 року №09-04-105/130 та №09-04-105/131.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-04-105/130 від 21.07.2016 року Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області прийнято без з»ясування усіх обставин, які мали значення для її прийняття, оскільки, зазначення допущення до роботи працівника без оформлення трудового стажу не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 з 02.01.2015 року проходив стажування у позивача. Протиправність постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-04-105/131 від 21.07.2016 року обґрунтовано тим, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області не взято до уваги твердження позивача щодо часу звільнення ОСОБА_1, яке мало значення для строків виплати останньому заробітної плати.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-04-105/130 від 21.07.2016 року; в задоволені решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Управління Держпраці в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 оскаржили її в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених у своїх апеляційних скаргах.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Начальником Управління Держпраці у Івано-Франківській області, на підставі акту перевірки від 08.07.2016 року №09-04-0052/337, встановлено порушення вимог частин першої та третьої статті 24, частини другої статі 48, статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, абзацу 2 пункту 1.1 глави І інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 (а.с. 15-27).

Згідно висновку постанови №09-04-105/130 від 21.07.2016 року, з посиланням на встановлене позаплановою перевіркою, офіційно ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в приватне підприємство «Прикарпатський експрес» з 10.02.2015 року - наказ №5, а згідно наданої інформації ТДВ «Івано-Франківське ОПАС» він працював в приватному підприємстві «Прикарпатський експрес» з 03.01.2015 року без укладеного трудового договору.

За висновком постанови №09-04-105/131 від 21.07.2016 року, в приватному підприємстві «Прикарпатський експрес» трудові книжки не ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві понад п»ять днів. ОСОБА_1 стверджує, що він подавав трудову книжку на підприємство, однак в журналі реєстрації трудових книжок відповідача відсутні відомості про одержання трудової книжки, відповідно запис в ній про прийом на роботу не зроблено. При звільненні ОСОБА_1 виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено не в день звільнення - 17.11.2015 року , а 17.12.2015 року. Приватне підприємство «Прикарпатський експрес» повний розрахунок з водієм автотранспортних засобів ОСОБА_1 проведено з 07.12.2015 року, а не в день звільнення 17.11.2015 року, однак при цьому йому не нараховано і не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У зв»язку з встановленими порушеннями, 21.07.2016 року начальником Управління Держпраці у Івано-Франківській області, згідно підпункту 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, на підставі абзаців 2 та 6 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, вирішено накласти на приватне підприємство «Прикарпатський експрес» штрафи, згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-04-105/130 - у розмірі 43 500,00 грн. (а.с. 7-8), згідно постанови №09-04-105/131 - у розмірі 1 450,00 грн. (а.с. 9-10).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженими посадовими відповідача постанова про накладення штрафу особами №09-04-105/130 прийнята на підставі наданої інформації ТДВ «Івано-Франківське ОПАС» про те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення на маршрутах, які обслуговував позивач, однак відповідачем не ураховано усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, інформація ТДВ «Івано-Франківське ОПАС» не доводить вчинення порушень приватним підприємством «Прикарпатський експрес» вимог частин першої та третьої статті 24 Кодексу Законів про працю України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю (далі - КЗпП).

У відповідності до статті 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов»язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров»я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП, що ґрунтувались на підставі наданої інформації ТДВ «Івано-Франківське ОПАС» про те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення на маршрутах, які обслуговував позивач 03.01.2015 року, 08.01.2015 року, 18.01.2015 року, 24.01.2015 року, 28.01.2015 року, 02.02.2015 року, 07.02.2015 року, 12.02.2015 року, 27.02.2015 року.

Однак, в матеріалах справи знаходиться лист стажування від 02.01.2015 року №2, відповідно до якого ОСОБА_1 проходив стажування у період з 03.01.2015 року до 03.02.2015 року та цивільно-правовий договір від 02.01.2015 року про стажування пасажирських перевезень ОСОБА_1 за вказаний період (а.с. 30-31), що відповідачем не було взято до уваги.

З огляду на що, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що уповноваженими посадовими особами не ураховано усіх обставин, що мали значення при винесенні постанови про накладення штрафу від 21.07.2016 року №09-04-105/130, відтак така є неправомірною та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення постанови про накладення штрафу від 21.07.2016 року №09-04-105/131 колегія суддів зазначає наступне.

Зазначена вище постанова винесена у зв»язку з тим, що позивачем при звільненні з посади водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено не в день звільнення, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 48 КЗпП, абз. 2 п. 1.1 гл. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, ст.ст. 116, 117 КЗпП.

Так, як встановлено частиною 2 статті 48 КЗпП трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п»ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов»язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Абзацом 2 п. 1.1 гл. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п»ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Також статтями 116, 117 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріалами справи не підтверджено, що позивачем проведено повний розрахунок в день звільнення ОСОБА_1 - 17.11.2015 року та нарахування і виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не надано, оскільки виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено лише 07.12.2015 року, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 48 КЗпП, абз. 2 п. 1.1 гл. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, ст.ст. 116, 117 КЗпП.

Таким чином, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.07.2016 року №09-04-105/131 в розмірі 1 450,00 грн. є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Держпраці в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі №809/1060/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.02.2017 року.