Справа № 639/9467/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 р.Справа № 639/9467/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2016р. по справі № 639/9467/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова

про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 15.12.2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, в якому просила скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 24.02.2016 року та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо недопущення утримання з неї надміру виплаченої пенсії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2016р. по справі № 639/9467/16-а позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 02.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч. 1, 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та, які заходи, направлені на відновлення свої прав, вживав позивач.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, до пенсії їй оплачувалась надбавка по догляду за дитиною.

Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова знято вказану надбавку та 24.02.2016 року прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась у травні 2016 із адміністративним позовом про його оскарження до Харківського окружного адміністративного суду. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року позовну заяву повернуто та роз'яснено ОСОБА_1 право звернення із зазначеним адміністративним позовом до місцевого загального суду як адміністративного.

ОСОБА_3 звернулась у зв'язку з наведеним до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, який залишено без розгляду ухвалою цього суду від 17.08.2016 року з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Після отримання у вересні 2016 року ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року, позивач 07.09.2016 року звернулась також до суду з даним позовом, який увалою цього суду від 05.10.2016 року залишено без розгляду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходилась тривалий час на стаціонарному лікуванні, після чого 15.12.2016 року звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, просила визнати вказані причини пропуску строку поважними.

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, вже двічі зверталася до суду, ухвали про залишення позову без розгляду не оскаржила, тобто вона погодилася із таким процесуальним рішенням суду.

Позивач у апеляційній скарзі зазначає, що про те, що вона дійсно не оскаржувала попередні судові рішення про залишення позовної заяви без розгляду, однак зверталась до суду з новим позовом, що не протирічить чинному законодавству.

Відповідно до частини третьої статті 155 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Таким чином, наявність ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, яку постановлено до відкриття провадження у справі, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду.

Це може бути зумовлено тим, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд з'ясовує питання щодо того, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, лише на підставі позовної заяви та долучених до неї матеріалів, яких може бути недостатньо для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Відтак позивач при повторному зверненні до суду з позовною заявою має право більш ґрунтовно пояснити поважність причин пропуску строку звернення до суду та надати додаткові докази на підтвердження цих обставин.

Дані обставини не були перевірені судом першої інстанції та їм не надана оцінка при прийняття оскаржуваної ухвали.

Таким чином, висновок суду про те, що позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду - є необґрунтованим та передчасними.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.204 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст.199 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Крім того колегія суддів зазначає, що задовольняє апеляційну скаргу частково, оскільки ст.ст. 27, 28 КАС України визначено вичерпний перелік підстав за якими суддя не може брати участь у розгляді справи, однак, вказаний перелік не містить, як підставу - необхідність продовження розгляду справи по суті, після скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду, іншим складом суду.

Слід зазначити, що судом першої інстанції до винесення ухвали суду від 19.12.2016 р. про залишення адміністративного позову без розгляду не досліджувались докази та не встановлювались обставини, що мають значення для вирішення справи по суті, суддею по справі не було зроблено будь-яких висновків щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позовних вимог, а отже справа підлягає продовженню розгляду по суті в тому ж складі суду.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та дійшов необґрунтованих юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, тому ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2016р. по справі № 639/9467/16-а підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2016р. по справі № 639/9467/16-а скасувати.

Справу направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 07.02.2017 р.