Справа № 235/7719/16-а
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/29/17
Справа № 227/7719/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКАЇНИ

1 лютого 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління) про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 10 січня 2011 року перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за інвалідності за загальним захворюванням. Одночасно з 19 вересня 2006 року і до теперішнього часу він працює в Управлінні соціального захисту населення Красноармійської райдержадміністрації на посаді спеціаліста 1 категорії відділу з питань праці, тобто є державним службовцем.

З 1 квітня 2015 року виплата пенсії йому була припинена, оскільки відповідач вважає, що він працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», і виплата пенсії припинена згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Позивач вважає, що оскільки пенсія, яку він отримував, була призначена йому відповідно до ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з інвалідністю внаслідок загального захворювання, то дія Закону України «Про державну службу», і виплата пенсії припинена згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» на нього не поширюється.

На підставі наведеного, позивач просив зобовязати Управління відновити виплату йому пенсії з 1 квітня 2015 року.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління про зобовязання вчинити дії за період з квітня 2015 року по червень 2016 року залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що з 1 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу була припинена у звязку зі змінами в законодавстві щодо виплати пенсії особам, які працюють на посаді, яка дає право на призначення пенсії, передбачених Законом № 2493 та Законом № 3723.

Правомірність припинення виплати пенсії позивачу підтверджується ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», згідно якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачується.

Згідно ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідам 1 та П гру, інвалідів війни Ш групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-УШ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

ОСОБА_1 є інвалідом Ш групи загального захворювання та не підпадає під дію інвалідів за законом, згідно якого дія норм Закону України № 213-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 02.03.2015р., який набрав чинності 01.04.2015р. та діяв у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р., Закону України № 911-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р., який набрав чинності 01.01.2016р. та діяв у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. та Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» від 06.12.2016р., який набрав чинності 01.01.2017р. та дії з 01.01.2017р. по теперішній час, не розповсюджується на припинення виплати пенсії.

Такі ж самі зміни мають відбиток у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (абзаци 2, 3, 5 ч.1 ст.47 Закону), тобто за період з 01.04.2015р. по теперішній час на законодавчому рівні дію зупинення виплати пенсії за вказаними вище категоріями займаних посад продовжено до 31.12.2017 рік особам (крім інвалідів 1 та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-УШ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

На підставі наведеного, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням з 10 січня 2011 року безстроково.

Згідно копії трудової книжки позивача він працює на посаді спеціаліста Управління соціального захисту населення Красноармійскої районної державної адміністрації з 19 вересня 2006 року, тобто займає посаду державного службовця.

З 1 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу припинена на підставі Закону України «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України відносно пенсійного забезпечення».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року внесено зміни у ст. 54 наведеного Закону та передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Також, пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначено що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу"; ''Про прокуратуру"; ''Про судоустрій і статус суддів"; ''Про статус народного депутата України"; ''Про Кабінет Міністрів України"; ''Про судову експертизу"; ''Про Національний банк України"; ''Про службу в органах місцевого самоврядування"; ''Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що з 1 квітня 2015 року не виплачується пенсія особі, якій призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, якщо вона, станом на 01 квітня 2015 року, працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911-VIII від 24.12.2015 року внесено зміни в ст. 54 та зазначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Пропрокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету ( ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

При прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема, особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює на посаді спеціаліста відділу з питань праці Управління соціального захисту населення Красноармійської районної райдержадміністрації та згідно наказів начальника Управління йому присвоювались ранги державного службовця.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом № 213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу" (п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону).

Виходячи з наявних в матеріалах справи, позивач в розумінні Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є посадовою особою місцевого самоврядування, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та дія Закону України «Про державну службу» в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який, як зазначено вище, є спеціальним у даних правовідносинах.

З огляду на те, що до теперішнього часу позивач продовжує проходити службу в органах місцевого самоврядування, відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України.

З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до положень ст.94 КАС України у звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-III, керуючись ст.ст.2, 71, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо тау апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 лютого 2017 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 6 лютого 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко