Справа № 161/10776/16-а,2-а/161/590/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 р. Справа № 876/3/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ініціал» ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2016 року у справі за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ініціал» ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Директор ТзОВ «Ініціал» ОСОБА_1 19.08.2016 року звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Волинській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 КУпАП №04-0090/116-9 від 09.08.2016 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Ініціал» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Управління Держпраці у Волинській області від 07.06.2016 року №70-р «Про проведення позапланової перевірки» та відповідно до направлення на проведення перевірки від 07.06.2016 року №303 головним державним інспектором з 08 по 09 червня 2016 року проведено позапланову перевірку ТзОВ «Ініціал» з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування, за результатами якої складено акт від 07.06.2016 року №04-0090/146 та 09.06.2016 припис за №04-0090/146-121.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги статті 116, 117 КЗпП України.

Порушення позивачем вимог статті 116 КЗпП України полягало в тому, що на підставі наказу від 31.03.2014 року №05-ос ОСОБА_2 звільнена з посади завідувача виробництвом широкоформатного друку з 31.03.2014 року. В день звільнення з нею не проведено повний розрахунок, а саме: не виплачено заробітну плату за лютий 2014 року в сумі 736,16 грн. та за березень 2014 року в сумі 1 184,16 грн. (в тому числі компенсацію за дні невикористаної відпустки та допомоги по тимчасовій непрацездатності). На день звільнення загальна сума невиплаченої заробітної плати становить 1 920,79 грн.

Порушення позивачем вимог частини першої статті 117 КЗпП України полягало в тому, що 22.04.2016 року позивачу на домашню адресу, вказану в особовій картці працівника, було надіслано поштовий переказ в сумі 1 861,86 грн., невиплаченим залишились кошти в розмірі 58,93 грн. Крім того, ТзОВ «Ініціал» не проведено нарахування і виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 31.03.2014 року по 22.04.2016 року.

За результатами перевірки 09.06.2016 року відповідачем винесено припис №04-0090/146-121, яким ТзОВ «Ініціал» зобов'язано у строк до 09.07.2016 року забезпечити виконання статті 116 КЗпП України щодо проведення повного розрахунку з найманими працівниками в день звільнення та статті 117 КЗпП України щодо нарахування і виплати середнього заробітку ОСОБА_2

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.07.2016 року у справі №161/8559/16-п директора ТзОВ «Ініціал» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КЗпП України на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у адміністративній справі №803/1235/16 щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 11.07.2016 року № 75, якою накладено на ТзОВ «Ініціал» штраф у розмірі 14 500 грн відмовлено в задоволенні позову, яка залишена без змін Львівським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 03.11.2016 року.

У відповідності до положення частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

09.08.2016 року головний державний інспектор Управління Держпраці у Волинській області Данилюк В.М. виніс постанову №04-0090/116-9 про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 188-6 КУпАП, якою на ОСОБА_1 директора ТзОВ «Ініціал» за невиконання вимог припису, а саме за ненадання розрахунково-платіжних відомостей за червень-липень 2016 року, чим створено перешкоди у здійсненні перевірки, накладено штраф у розмірі 855,00 грн.

Відповідно до статті 259 КЗпП України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Згідно із пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Управління Держпраці у Волинській області.

Наказом Держпраці від 04.02.2016 року №8 затверджено Положення про Управління Держпраці у Волинській області, згідно із пунктом 1 якого Управління Держпраці у Волинській області (далі - Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення про Управління передбачено, що Управління здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління, Управління має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Волинської області.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» однією з підстав для проведення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Як вбачається з наказу Управління Держпраці у Волинській області від 07.06.2016 року №70-р «Про проведення позапланової перевірки» підставою для проведення позапланової перевірки ТзОВ «Ініціал» стало звернення ОСОБА_2 про порушення підприємством вимог трудового законодавства.

Держпраці України листом від 16.05.2016 року № 5405/4/4.2-ДП-16 повідомило відповідача про те, що надає згоду на проведення позапланової перевірки ТзОВ «Ініціал».

Відповідно до статті 188-6 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частина 4 статті 71 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова від 09.08.2016 року №04-0090/116-9 винесена повноважною особою відповідно до вимог статті 230-1 КУпАП, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, а розмір штрафу відповідає вимогам санкції статті 188-6 КУпАП, відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ініціал» ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2016 року у справі №161/10776/16-а провадження №2-а/161/590/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 08.02.2017 року