Справа № 337/3948/16-а (2-а/337/191/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 рокусправа № 337/3948/16-а (2-а/337/191/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі №337/3948/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.10.2016 року звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати; визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, оформлене у вигляді листа від 24.10.2016 року №192/Д-9 щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати; зобов'язати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести розрахунок і виплатити їй компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з 01.09.2015 року по день фактичної виплати пенсії; зобов'язати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою законної сили; стягнути на її користь витрати на правову допомогу в сумі 2581,00 грн..

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована їй на підставі постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 року, за період з 01.09.2015 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.10.2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1935,75 грн..

В інший частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2016 року у справі №337/1317/16-а визнано протиправною відмову УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя у проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_2 у зв'язку із підвищенням з 01 вересня 2015 року прожиткового мінімуму до 1074 гривні на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та зобов'язано УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (а.с.4-5).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 року постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2016 року залишена без змін (а.с.6-7).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАСУ обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_2 20.09.2016 року звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про нарахування та виплату їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2016 року та провести їй нарахування та виплату такої компенсації.

Пенсійний орган листом за №192/Д-9 від 04.10.2016 року повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати їй компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну виплату пенсії.

Згідно довідки УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №4916 від 16.11.2016 року на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/1317/16-а здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.09.2015 року та нараховано доплату в загальному розмірі 1905,00 грн., яка виплачена 21.10.2016 року разом з основним розміром пенсії (а.с.52).

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (в даній справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказана правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та для всіх судів України.

Таким чином, оскільки нараховані та виплачені відповідачем на підставі постанови суду суми перерахунку пенсії за своїм призначенням не мають разового характеру, а є складовою щомісячних пенсійних виплат, які в порушення норм законодавства у необхідних розмірах не були своєчасно нараховані та виплачені позивачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії та зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату такої компенсації за період з 01.09.2015 року по день фактичної виплати, тобто по 21.10.2016 року.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Пунктом 1 ч.3 ст.87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування повинні бути надані суду відповідні докази.

Водночас, позивач просила відшкодувати витрати, понесені у зв'язку з консультацією щодо подання до суду позову, розробкою та складанням проекту позовної заяви, розробкою та складанням проекту уточненої позовної заяви (а.с.22, 36), що не передбачено чинним законодавством, оскільки консультації та складення позовів (їх проектів) не є окремою процесуальною дією.

Стосовно відшкодування витрат, понесених у зв'язку з участю фахівця в галузі права у судовому засіданні суду 08.11.2016 року (з розрахунку 60 хвилин - час, витрачений особою на надання правової допомоги), колегія суддів звертає увагу, що згідно журналу судового засідання від 08.11.2016 року, судове засідання в цей день тривало 21 хв. 09 сек. (а.с.42).

Крім того, згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З доданого до матеріалів справи договору про надання правової допомоги фахівця у галузі права ОСОБА_3 від 06.04.2016 року (без номеру), зазначено, що вартість правової допомоги та порядок розрахунків визначаються за домовленістю сторін і відображаються в акті здавання-приймання юридичних послуг. Тобто, при укладенні вказаного договору не були дотримані вимоги статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, акти здавання-приймання юридичних послуг не відображають порядок розрахунків між сторонами договору.

Будь-яких квитанцій, касових ордерів чи іншого про прийняття фахівцем в галузі права ОСОБА_3 від позивача коштів в оплату правової допомоги не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні. Будь-яких інших документальних підтверджень понесених витрат на правову допомогу у цій справі позивачем не надано.

Відтак, оскільки позивач не надав належне документальне підтвердження понесених витрат на правову допомогу саме у цій справі, колегія суддів, позбавлена можливості перевірити обґрунтованість та розумність розміру сплаченого гонорару, а тому за приписами частини першої статті 90 КАС України зазначені витрати слід віднести на рахунок позивача.

Згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі №337/3948/16-а задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі №337/3948/16-а змінити.

Абзац п'ятий резолютивної частини постанови виключити.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак