Справа № 713/2039/16-а
Суддя: Кибич І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/2039/16-а
Провадження №2-а/713/6/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Кибич І.А.,

з участю секретаря Мірчева О.І.

за участю представника відповідача Козлана В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області про визнання протиправним рішення про відмову в проведенні розрахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії.

В позові вказувала, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області. В 1977 році закінчила Чернівецьке медичне училище, після закінчення якого працювала в медичних установах, зокрема, в Чернівецькому онкологічному диспансері та у Вижницькій ЦРЛ, назву якої відповідно до рішення сесії Вижницької районної ради №11-16/13 від 21.02.2013 року змінено на комунальну установу «Вижницька центральна районна лікарня», на посаду медичної сестри.

20 червня 2016 року їй виповнилось 57 років шість місяців, тобто вона досягла пенсійного віку передбаченого ст.26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

22 серпня 2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі із заявою про призначення їй пенсії за віком зазначивши, що при розрахунку пенсії застосувати середню заробітну плату за 2015 рік. Однак Управління пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області своїм рішенням відмовив їй в призначенні пенсії з розрахунком розміру середньої заробітної плати за 2015 рік, а застосував середню заробітну плату за 2007 рік, направивши лист №17/Л-11 від 20.10.2016 року. Своє рішення мотивував тим, що 02.10.2002 року їй було призначено пенсію за вислугу років, а відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» пенсії призначені до 2008 року перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки призначення їй пенсії у 2002 році не може бути підставою для відмови в обчисленні пенсії з врахуванням середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зазначила, що 01.10.2002 року їй була призначена пенсія за вислугу років, як особі, яка відповідно до п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» мала на це право. Після призначення пенсії за вислугу років вона знову повернулась на роботу, працювала більше 13-ти років та сплачувала у встановленому законом страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Просить визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі від 20 грудня 2016 року про відмову в проведенні розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення, а саме за 2013-2015 роки та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області при призначенні їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2013-2015 роки, здійснивши виплату недонарахованих сум пенсій із врахуванням проведених виплат, починаючи з 22.08.2016 року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судовому засіданні представник Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області Козлан В.М., заявлені вимоги не визнав, підтримав подане заперечення, відповідно до якого вбачається, що з 02.10.2002 року ОСОБА_2 призначена пенсія за вислугу років, 22.08.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управління із заявою про перехід на пенсію за віком, з 22.08.2016 року, останню переведено на пенсію за віком, розрахунок пенсії був проведений із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік (1197,91 грн.) При розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 було прийнято рішення про застосування розміру середньої заробітної плати за 2007 рік, виходячи з положень ч.3 ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Вважають, що до всіх пенсій, призначених до 2008 року застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, саме тому при розрахунку розміру пенсії за віком, при переході ОСОБА_2 із пенсії за вислугу років, взято показник за 2007 рік, та відмовлено в застосуванні показника за 2015 рік. Просять відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 01.08.1977 року прийнята на посаду медсестри Чернівецького онкологічного диспансера; 30.01.1978 року - переведена на посаду операційної медсестри; 11.09.1978 року прийнята на посаду медсестри Вижницької РЛ; 29.01.1979 року переведена на посаду медсестри поліклініки Вижницької РЛ; 31.05.1980 року - переведена на посаду медсестри стерилізаційної Вижницької РЛ; 07.07.1983 року переведена медсестрою терапевтичного відділення Вижницької РЛ; 30.09.1985 року переведена операційною медсестрою; 01.11.1990 року переведена старшою операційною медсестрою; 01.10.2002 року звільнена з роботи за ст.38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років; 11.11.2002 року прийнята на роботу на посаду старшої операційної медсестри хірургічного відділення; відповідно до рішення сесії Вижницької районної ради №11-16/13 від 21.02.2013 року змінено назву Вижницька центральна районна лікарня на комунальну установу «Вижницька центральна районна лікарня», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2

З довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №167 від 12.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у КУ «Вижницька ЦРЛ» на 1,0 ставки посади старшої операційної медичної сестри хірургічного відділення (наказ №51 від 11.11.2002 року) по даний час.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 (надалі Закон України 1788) визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, серед яких підпунктом «е» визначені працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Таким чином, позивачці ОСОБА_2 02.10.2002 року була призначена пенсія за вислугою років як особі, яка відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мала на це право. Після призначення пенсії за вислугою років позивачка 11.11.2002 року прийнята на роботу і сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідкою «Вижницька ЦРЛ» №145 від 20.11.2002 року.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_2, звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі про призначення-перерахунку пенсії за віком. З відповіді Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області №23/П-11 від 20.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні середньої заробітної плати за 2015 рік при переході за вислугу років на пенсію за віком, при розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_2 застосовано середню заробітну плату за 2007 рік (1197,91 грн.).

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області, провівши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, застосував показник заробітної плати за 2007 рік, який було враховано при призначенні попереднього виду пенсії - пенсії за вислугу років.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсія є видом соціального забезпечення, на яке громадяни мають право.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", даний Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положеннями ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню.

В даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 по справі № 21-612а14, від 22.12.2015 по справі № 21-4071а15.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні наданих стонами доказів встановлено, що позивачці ОСОБА_2 неправомірно було відмовлено щодо проведення перерахунку пенсії за віком згідно її заяви від 22.08.2016 року, а тому, відповідач Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області, зобов'язаний провести нарахування позивачці пенсії за віком з 22.08.2016 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2013-2015 роки.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.35 Закону України №1774-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», а саме: у Законі України "Про судовий збір" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 14, ст. 87 із наступними змінами): 1) у статті 4: частину першу викладено в такій редакції: "1. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі"; у частині другій слова "мінімальної заробітної плати" замінити словами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб"; 2) частину першу статті 5 доповнити пунктами 18-20 такого змісту:

"18) Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Отже, станом на 01.01.2017 року Пенсійний фонд України та його органи, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Таким чином, підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір з Державного бюджету України в сумі 551,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.158-160 КАС України, ст.1,5, 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. керуючись ст.ст.2-4, 8, 9, 11, 14, 17, 18, 69-72, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області від 20 грудня 2016 року щодо проведення перерахунку пенсії за віком ОСОБА_2 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення, а саме, за 2013-2015 роки.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2013-2015 роки, здійснивши виплату недонарахованих сум пенсій із врахуванням проведених виплат, починаючи з 22.08.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН-НОМЕР_1), зареєстрованої та жительки с.Іспас по вул.Шевченка, 36-А, Вижницького району Чернівецької області, судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 551 (П'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (Двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького адміністративного Апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич