Справа № 805/5028/15-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року справа №805/5028/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Компанієць І.Д.

при секретарі судового засідання Терзі Д.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з'явився

відповідач: Кравченко В.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №805/5028/15-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» до Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.08.2015 року № та №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.08.2015 року № та №.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 13.08.2015 року № та №.

В апеляційній скарзі та під час судового розгляду справи відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту податку на додану вартість у розмірі 826998 грн. за жовтень 2014 року.Відповідач вважає, що позивачем не було надано відповідних первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання від ТОВ «Клейтон» до ТОВ «Смартгруп «Аргос» та до ТОВ»ЕТС».

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам та розрахунках з платником податків ТОВ «Смартгруп «Аргос» за жовтень 2014 року, за результатами якої складно акт від 27.07.2015 року №345/05-10-1530/24308872 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.08.2015 року: - № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 658661,00 грн. за жовтень 2014 року; - № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 252505,50 грн., у т.ч. за основним платежем 168337,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями 84168 грн.

Рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області від 23.10.2015 року та ДФС України від 06.11.2015 року скарги позивача залишені без задоволення, а наведені податкові повідомлення-рішення без змін.

Підставою для прийняття спірних рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту податку на додану вартість у розмірі 826998 грн. за жовтень 2014 року, з них завищення податкового кредиту на суму 826998 грн. внаслідок не підтвердження реальності здійснення операцій постачання товарів, робіт контрагентом-постачальником ТОВ «Смартгруп «Аргос» по ланцюгам постачання, та відсутності документального підтвердження їх походження (виробника, імпортера), транспортування і використання у власній господарській діяльності ТОВ «ЕТС», в результаті чого встановлено: - завищення ТОВ «ЕТС» від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 658661 грн.; - заниження ТОВ «ЕТС» податку на додану вартість за жовтень 2014 року у розмірі 168337 грн.

В акті перевірки зазначено, що контрагент позивача - ТОВ «Смартгруп «Аргос» за податковою адресою не знаходиться, не має необхідної кількості кваліфікованого персоналу, не має в наявності основних виробничих фондів, не має в наявності власних транспортних засобів, не має в наявності у власності та користуванні земельних ділянок, не є імпортером, не є виробником, не є продавцем та не надавало декларацію з податку на прибуток за 2014 рік.

Водночас, актом перевірки підтверджено формування ТОВ «Смартгруп «Аргос» за жовтень 2014 року податкових зобов'язань з податку на додану вартість за спірними господарськими операціями.

Згідно п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу ( п.198.6 ст.198ПК).

У п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відповідно до вимог п. 186.1 ст.186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Смартгруп «Аргос» було укладено договір поставки товару від 29.09.2014 року № 182, за яким позивачем було придбано запчастини та витратні матеріали для технічного обслуговування техніки, що засвідчується відповідними видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Зазначений товар був отриманий та перевезений зі складу продавця у м.Київ власним транспортом позивача, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями відповідних подорожніх листів, свідоцтв на транспортні засоби, довіреностями на отримання товару та виписки з реєстру реєстрації довіреностей.

Отриманий позивачем товар був належним чином оприбуткований, що засвідчується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 та 631.

В подальшому, придбаний позивачем товар був використаний у власній господарській діяльності - встановлений на відповідну техніку та проданий третім особам, що підтверджується актами виконаних робіт, списання з/ч і експлуатації матеріалів, видатковими накладними.

Також, позивач на підтвердження обставин згідно з якими він має статус як офіційна станція технічного обслуговування техніки VOLVO надав суду наступні документи: - договір № 03МВ13 від 01.10.2013 року укладений між ТОВ «ЕТС» та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ВОЛЬВО УКРАЇНА»; - договір оренди земельної ділянки від 27.01.2003 року укладений між ТОВ «ЕТС» та Ясногірською селищною радою з планом - схемою та Додатковою угодою, предметом якого є земельна ділянка площею 1246,64 кв.м за адресою м.Краматорськ, вул..Космонавтів, 2; - договір оренди земельної ділянки від 11.09.2014 року укладений між ТОВ «ЕТС» та Ясногірською селищною радою з планом - схемою та актом приймання - передачі предметом якого є земельна ділянка площею 0,4555 га за адресою м.Краматорськ, вул.Баженова, 1.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вищезазначене речове право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.09.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що наданими позивачем первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується факт того, що спірні правочини набули реального настання тих правових наслідків, на настання яких були спрямовані.

Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження фіктивності спірних господарських операцій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що актом перевірки підтверджено формування ТОВ «Смартгруп «Аргос» за жовтень 2014 року податкових зобов'язань з податку на додану вартість за спірними господарськими операціями.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем порушення позивачем вимог п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано спірні податкові повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що наданими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Смартгруп «Аргос». Надані позивачем первинні документи складені з дотриманням вимог п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.99р. та п.2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження свого твердження щодо фіктивності спірних господарських операцій, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №805/5028/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №805/5028/15-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 08 лютого 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 09 лютого 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Компанієць І.Д.