Справа № 810/4559/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4559/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "УКпостач" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «УКпостач» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 серпня 2011 року № та № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження. Перевіривши означене клопотання, суд вирішив поновити відповідачу процесуальний строк на апеляційне оскарження.

Крім того, у скарзі відповідачем поставлено питання про заміну відповідача.

Відповідно до статті 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247, в результаті реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби, перейменовано Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників в Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі, допустивши заміну Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 11 по 22 липня 2011 року Спеціалізованою державної податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «УКпостач» () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок в банку за травень 2011 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 29 липня 2011 року № 299/07-00/30169718, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем було завищено бюджетне відшкодування у травні 2011 року на суму 29 496, 00 грн.; п. 198.2 та 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, оскільки позивачем було завищено податковий кредит з податку на додану вартість за травень 2011 року на загальну суму 100 821, 97 грн.

На підставі складеного акту перевірки, 10 серпня 2011 року відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № 000143070, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 29 496, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1, 00 грн.; № 000144070, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 100 822, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При винесенні оскаржуваних ППР податковий орган керувався, зокрема, тим, що контрагентами позивача, ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Елтех», ТОВ «Нова «Пошта», ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Юніон», ДП «Готель Спорт», АТЗТ «Готель Мир», ВАТ «АК «Кримавтотранс», ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ТОВ «Таврійська інвестиційна група» Готель «Театральний», ПЗОТ по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист», ВАТ «Кіровоградавтотрасн», ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси», ТОВ «Євросервіс Укрснаб», ТОВ «Нова-групп», ПП «Електропромсервіс», не відображено у складі податкових зобов'язань сум податку на додану вартість по податкових накладних та по чекам, що зазначені позивачем в реєстрі отриманих податкових накладних та додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2011 року.

Також посадовими особами було зазначено про те, що ТОВ «Євросервіс Укрснаб» має 7 стан ( до ЄДРПОУ внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), ПП «Електропромсервіс» має 10 стан (запит на встановлення місцезнаходження), ТОВ «Нова-групп» має 9 стан (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

Таким чином, посадовими особами відповідача було зазначено про те, що позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування за травень 2011 року на суму 29 496, 00 грн. та завищено суму податкового кредиту з ПДВ за травень 2011 року на загальну суму 100 821, 97 грн., по взаємовідносинах з такими контрагентами як ДП «Придніпровська залізниця» на суму 19 962, 00 грн., ТОВ «Нормаізол» на суму 14 775, 34 грн., ТОВ «Елтех» на суму 12 731, 17 грн., ТОВ «Нова «Пошта» на суму 1 930, 90 грн., ФОП ОСОБА_3 на суму 1 666, 67 грн., ТОВ «Юніон» на суму 1 633, 33 грн., НВКО «Тент» на суму 88, 16 грн.. ТОВ «Євросервіс Укрснаб» на суму 8 916, 40 грн. та ПП «Електропромсервіс» на суму 39 118, 00 грн.

Так, 21 січня 2001 року між ПрАТ «УКпотач» (Одержувач) та ДП «Придніпровська залізниця» (Залізниця) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/4ДН-11/НЮп-03, за умовами якого залізниця зобов'язалась надавати одержувачу послуги з, пов'язані з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за отримані послуги.

Також, сторонами було погоджено Протокол узгодження ставок зборів за виконання робіт та надання послуг Залізницею за вільними тарифами (Додаток № 1 до вказаного договору).

Як встановлено судом згідно книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) ДП «Придніпровська залізниця» було надано позивачу послуги з перевезення вантажу на суму 339 437, 60 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 21 204, 93 грн.).

Надалі ДП «Придніпровська залізниця» було виписано позивачу податкову накладну № 333/100 від 31.05.2015 на суму 339 437, 60 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 21 204, 93 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 р.

11 січня 2011 року між ПрАТ «УКпостач» (Покупець) та ТОВ «Нормаізол» (Постачальник) був укладений договір поставки № 002137, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупця ізоляційні матеріали (товар), а покупець - прийти та оплатити товар.

Умовами даного договору встановлено, що номенклатура, кількість і ціна товару зазначаються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна, сертифікат якості, гігієнічні висновки СЕС.

15 травня 2011 року між сторонами була підписана Додаткова угода №1 до договору поставки, за умовами якої сторонами було погоджено вартість поставленого товару, яка становить 2 000 000, 00 грн., з урахуванням ПДВ.

З метою виконання умов договору постачальником було передано, а покупцем прийнято товар на загальну суму 195 257, 09 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено повний розрахунок перед вказаним контрагентом за отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в справі.

Також, ТОВ «Нормаізол» було виписано ПрАТ «УКпостач» ряд податкових накладних. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року.

01 січня 2010 року між ТДВ «Елтех» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 003/20/3-327, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити її вартість. Відповідно до п.4.2 договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна.

Судом булго встановлено, що ТДВ «Елтех» було передано у власність ПрАТ «УКпостач» товар на загальну суму 84 516, 00 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 14 086, 00 грн.), про що сторонами було підписано видаткову.

В свою чергу позивачем на підставі ряду платіжних (перелік наведено в оскаржуваній постанові) було здійснено повний розрахунок за отриманий товар. ТДВ «Елтех» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні, суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року.

16 лютого 2010 року між ПП «Електропромсервіс» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 4, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його у відповідності до специфікації.

Відповідно до договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна. Сторонами було погоджено Специфікації до договору за № 1, 2 та 3, в яких було визначено номенклатуру, кількість та ціну товару. Також, сторонами було підписано Додаткову угоду № 3 від 18 жовтня 2011 року до Договору поставки № 4 від 16 лютого 2010 року, якою сторонами було подовжено дію договору до 31 грудня 2016 року.

За результатами здійснення господарських операцій позивачем надано видаткові накладні, платіжні доручення, податкові накладні.

Також, 18 лютого 2011 року між НВКО «Тент» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 069п11, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю комплекти холодильних шаф (товар).

Відповідно до п.2.6 договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна.

З матеріалів справи вбачається, що НВКО «Тент» було поставлено ПрАТ «УКпостач» товар на загальну суму 528, 96 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 88,3 16 грн.), що підтверджується видаткової накладною № Т-00000057 від 31 травня 2011 року. В свою чергу позивач на підставі платіжного доручення № 5590 від 27 липня 2011 року повністю розрахувався перед контрагентом за отриманий товар.

В подальшому ПП «Електропромсервіс» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкову накладну за № 159 від 31 травня 2011 року на суму 528, 96 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 88,3 16 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року

11 травня 2010 року між ТОВ «Юніон» (Постачальник) та ЗАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки №ЗП-000142, відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцю металопродукцію, а покупець зобов'язався прийняти та своєчасно сплатити його вартість.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що разом з поставленим товаром постачальник надає покупцю: сертифікат якості на товар; рахунок на поставлений товар; накладну на відпуск товару; податкову накладну.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Юнітон» по видатковій накладній № ЗП-0001048 здійснило поставку ПрАТ «УКпостач» товару на загальну суму 9 800, 00 грн. ( утому числі ПДВ на суму 1 633, 33 грн.). ТОВ «Юнітон» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкову накладну, сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року

01 квітня 2011 року між ПрАТ «УКпостач» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір на виконання транспортно-експедиційних послуг № 003357, за умовами якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з перевезення вантажу замовника транспортом виконавця або перевізника до пункту призначення, який визначений замовником, а замовник зобов'язався здійснити оплату отриманих послуг.

З метою виконання умов договору, ФОП ОСОБА_4 надав, а ПрАТ «УКпостач» прийняло транспортні послуги на загальну суму 10 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 666, 67 грн.), про що сторонами було підписано акт приймання-передачі № 006 від 07 травня 2011 року. Розрахунок між сторонами підтверджується платіжним дорученням.

Сума ПДВ за податковою накладною ФОП ОСОБА_4 була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року.

19 листопада 2010 року між ПрАТ «УКпостач» (Підприємство) та ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» (Виконавець) був укладений договір № 003/20/3-481, за умовами якого виконавець зобов'язався надати послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини, у тому числі використання тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва.

За матеріалів справи вбачається, що ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» надало, а ПрАТ «УКпостач» прийняло послуги обумовлені договором послуги на загальну суму 30 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000, 00 грн.), про що свідчать відомості з книги обліку придбання товарів (робіт, послуг). В свою чергу, позивач в повному обсязі розрахувався за отримані послуги, що підтверджується платіжним дорученням за № 33317 від 26 квітня 2011 року на суму 30 000, 00 грн.

29 жовтня 2010 року між ТОВ «Нова Пошта» (Виконавець) та ЗАТ «УКпостач» (Замовник) було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 003/20/3-422/7937, відповідно до якого виконавець зобов'язався надавати замовнику послуги з перевезення вантажу, на умовах визначених договором.

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Нова пошта» надало, а «ПрАТ «УКпостач» прийняло транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 11 585, 40 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до наявних платіжних доручень повністю розрахувався за орт мані послуги. ТОВ «Нова пошта» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні, суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року.

Також, 01 листопада 2010 року між ТОВ «Євросервіс Укрснаб» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) було укладено договір поставки № 003/20/3-448, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його вартість на умовах даного договору.

З метою виконання умов договору ТОВ «Євросервіс Укрснаб» поставило, а ПрАТ «УКпостач» прийняло товар на загальну суму 39 320, 76 грн., що підтверджується видатковими накладними (повернення). Надалі ТОВ «Євросервіс Укрснаб» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні, суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року від 20 червня 2015 року (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Згідно зі статтею 200 ПК України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

У відповідності до п. 138.2 статті 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

ПК України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно пункту 201.8 статті 201 ПК України - право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "УКпостач" зареєстроване як юридична особа.

Крім того, на момент складання податкових накладних наведені вище контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг.

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути сформований за наявності фактично здійснених і підтверджених належним чином господарських операцій разом із складеними при їх проведенні первинними документами, які відображають реальність тієї операції, яка є підставою для обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, видами діяльності ПрАТ «УКпостач» за КВЕД 2010 є: КВЕД 29.23.0 Виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування; КВЕД 26.21.0 Виробництво господарських та декоративних керамічних виробів; КВЕД 29.24.1 Виробництво інших машин та устаткування загального призначення; КВЕД 51.87.0 Оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; КВЕД 55.87.0 Діяльність готелів; КВЕД 71.34.0 Оренда інших машин та устаткування.

Тобто, отриманий позивачем від відповідних контрагентів товар та послуги на підставі вищевказаної первинної бухгалтерської документації, безпосередньо використовувався ПрАТ «УКпостач» у господарській діяльності.

Під час огляду та дослідження первинних документів, поданих позивачем з позовом на підтвердження його взаємовідносин з контрагентом, судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного податкового законодавства.

Отже позивачем правомірно було сформовано податковий кредит, оскільки наведена вище первинна документація чітко відображає операції які були здійсненні між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а не на позивача.

При цьому, відповідачем не було належним чином доведено суду відсутність реального характеру відповідних операцій, зокрема: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку тощо.

Доводи податкового органу про недекларування спірним контрагентом у податковій звітності відповідної суми податкових зобов'язань, що виникли за фактом виконання поставок в адресу позивача, стосуються правопорушень, допущених цими контрагентами, тобто третіми особами, а відтак не можуть розглядатися як доказ недобросовісності позивача як платника податків.

Крім того, судом під час дослідження матеріалів справи було проаналізовано долучений до матеріалів справи висновок судово-економічної експертизи від 20 жовтня 2014 року, яка була проведена Центром судових експертиз (м. Сімферополь, вул. Шполянької, буд. 6, оф. 1), та встановлено наступне.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що час дослідження використовувалася відповідна первинна бухгалтерська документація, яка була сформована під час здійснення господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами.

У вищезазначеному висновку вказано, що в ході проведення судово-економічної експертизи було встановлено, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за травень 2011 року на суму 29 496, 00 грн. та завищення позивачем суми податкового кредиту за травень 2011 року у розмірі 100 821, 97 грн. не підтверджені документами бухгалтерського та податкового обліку і звітності ПрАТ «УКпостач».

Крім цього, невиконання контрагентом позивача власних податкових зобов'язань перед бюджетом, тягне відповідну відповідальність саме для нього, і не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Судом на момент прийняття рішення у справі не встановлено наявність постановлених у судовому порядку обвинувальних вироків стосовно посадових осіб контрагентів за фактом фіктивного підприємництва.

Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентами правочинів, необґрунтованими є висновки викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства.

А як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.