Справа № П/811/966/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Справа № П/811/966/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого - судді Хилько Л.І., суддів Момонт Г.М., Дегтярьової С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ МВС України в м. Києві ) про внесення змін до наказу, здійснення виплати по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить: внести зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 30.08.2014 року №820 о/с призначивши позивач на посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота" з 06.08.2014 р.; здійснити виплати по заробітній платі за серпень 2014 року відповідно до чинного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.08.2014 року командир батальйону патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота" ОСОБА_2 викликав розвідувальну групу в штаб батальйону і пояснив, що декілька співробітників відмовились їхати в зону АТО, тому необхідно доукомплектувати склад в кількості 8 осіб під прізвищами тих осіб, що відмовились їхати. 08.08.2014 року позивач отримав зброю під прізвищем тієї особи що відмовилась їхати в зону АТО. 09.08.2014 року позивач у складі батальйону "Золоті ворота" прибув в зону АТО. У вересні 2014 року позивач прибув до м.Києва і йому стало відомо про те, що він у серпні 2014 року офіційно не був оформлений в органах МВС. Лише 04 вересня 2014 року наказом №820 о/с від 30.08.2014 року ГУ УМВС України в м. Києві, позивача було прийнято на посаду старшого інспектора взводу №1 роти №2 батальйону патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота".

Вказані обставини стали приводом для звернення до адміністративного суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.220).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що доказів про те що позивач перебував в будь-яких трудових відносинах з батальйоном патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота" починаючи з 06.08.2014 року відсутні.

Представником відповідача подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.221).

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.07.2014 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття на службу в органи внутрішніх справ та призначення на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Золоті ворота" ГУ МВС України в м.Києві (а.с.124).

Наказом №820 о/с від 30.08.2014 року ОСОБА_1 було прийнято знов на службу в органи внутрішніх справ та призначено старшим інспектором взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Золоті ворота" ГУ МВС України в м.Києві (а.с.207).

Відповідно до наказу №184 о/с дск від 24.09.2014 року ОСОБА_1 було відряджено у розпорядження керівника антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей з 26 вересня 2014 року (а.с.208).

Наказом №827 о/с від 26.09.2015 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 старшого інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Золоті ворота" ГУ МВС України в м.Києві було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за власним бажанням (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 14.09.2015 року) (а.с.145).

В засіданні представник відповідача на запитання суду повідомив що, інших наказів про призначення на службу ОСОБА_1 не приймалось.

Позивач наголошує на тому, що 06.08.2014 року командир батальйону патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота" ОСОБА_2 викликав розвідувальну групи в штаб батальйону і пояснив, що декілька співробітників відмовились їхати в зону АТО, тому необхідно доукомплектувати склад в кількості 8 осіб під прізвищами тих осіб, що відмовились їхати. Позивач послався на те, що 08.08.2014 року він отримав зброю під прізвищем тієї особи що відмовилась їхати в зону АТО. 09.08.2014 року ОСОБА_1 у складі батальйону "Золоті ворота" прибув в зону АТО. Після приїзду до м. Києва йому стало відомо про те, що він офіційно не був оформлений в органах МВС у серпні 2014 року і перебував поза законом. Позивач також пояснив, що керівництву служби внутрішньої безпеки він надавав пояснення щодо перебування в зоні АТО без оформлення.

Листом Національної поліції України ГУ Національної поліції у м.Києві УОАЗОР за №912вх/125/12/02-2016 від 25.08.2016 року повідомлено, що працівниками чергової частини УОАЗОР ГУНП у місті Києві була перевірена книга Форми-5 (Книга видачі і приймання озброєння та спеціальних засобів) за серпень 2014 року та встановлено, що ОСОБА_1 зброю не отримував (а.с.88).

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до чч.1 та 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Додатково позивачем до позовної заяви надана роздруківка фотографій з текстовими матеріалами, які, на його думку, підтверджують факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем саме з 06.08.2014 року(а.с.10-17).

Суд вважає, що надані позивачем матеріали ніяким чином не підтверджують перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем з 06.08.2014 року у зв'язку з наступним.

Так, зміст надрукованого тексту не містить будь-якої інформації про позивача. Більш того, неможливо встановити походження даного тексту, коли, ким, де та за яких обставин він створений та які події зафіксовані на фото. Можливе перебування позивача в зоні АТО з 06.08.2014 року без укладання трудового договору, на власний розсуд, є його правом, яке він використовує добровільно. При цьому, за відсутності трудових правовідносин з відповідачем, у позивача не виникало відповідних обов'язків, у тому числі обов'язку участі, за дорученням відповідача, в операціях в зоні АТО.

Частиною 1 ст.21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Більш того, згідно ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Судом встановлено, що відповідачем, дій, визначених ст.ст.24, 29 КЗпП, до 30.08.2014 року не здійснювалось, що свідчить про відсутність факту початку трудових відносин з 06.08.2014 року (як вказує позивач). При цьому, з огляду на ненадання позивачу відповідачем наказу про призначення його з 06.08.2014 року на посаду, не проведення роз'яснювальної роботи щодо прав та обов'язків за посадою, тощо, ОСОБА_1 був обізнаний про відсутність у нього трудових відносин з відповідачем.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем з 06.08.2014 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни дати призначення позивача на посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції ОП "Золоті ворота" з 06.08.2014 року, та, як наслідок, відсутність підстав для додаткових виплат.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167, 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.І. Хилько

Судді С.В. Дегтярьова

Г.М. Момонт