Справа № 820/4771/16
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р. Справа № 820/4771/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника позивача - Персидського В.Ю.

представника відповідача - Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група " Союз" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2016р. по справі № 820/4771/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група " Союз"

до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, в якому просив суд скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Харківській області №020238 від 17.08.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2016р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, незастосування судом норм законів, які підлягали застосуванню, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів заслухавши, доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Головою державної служби України з безпеки на транспорті 10.06.2016 року прийнято наказ №294 про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок, пунктом 3 якого зобов'язано територіальні органи Укртрансбезпеки забезпечити виконання щотижневого графіку проведення рейдових перевірок.

17.06.2016 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на автодорозі Харків-Красноград-Перещепине проведено перевірку транспортного засобу ГАЗ номерний знак НОМЕР_1, який належить товариству з обмеженою відповідальністю Торгова група "Союз", під керуванням водія ОСОБА_3

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №041750 від 17.06.2016 року.

В акті перевірки зазначено, що послуги з перевезення харчових продуктів здійснено без оформлення санітарного паспорту на рухомий склад, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Наказ №363 від 19.10.1997 Мінтрансзв'язку України.

На підставі акту перевірки №041750 від 17.06.2016 року заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Харківській області 17.08.2016 року прийнято постанову №020238 про стягнення з ТОВ ТГ "Союз" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова №020238 від 17.08.2016 року Управління Укртрансбезпеки у Харківській області прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Приписами п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавств про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акта перевірки, в якому зазначено про порушення позивачем ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Наказу №363 від 19.10.1997 Мінтрансзв'язку України, відповідач в постанові №020238 від 17.08.2016 року про стягнення з ТОВ ТГ "Союз" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. вказав, що позивач допустив порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", за яке передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Однак, статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що водії повинні мати та пред'являти інші документи, передбачені законодавством, а такий документ, як санітарний паспорт, у вказаній статті не зазначено.

Обов'язок водія мати санітарний паспорт автомобіля, призначеного для перевезення харчових продуктів, передбачено підзаконним актом - Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року.

Згідно п. 12.3 вказаних Правил, забороняється використання рухомого складу, призначеного для перевезення харчових продуктів, для перевезення інших вантажів.

Рухомий склад, що перевозить харчові продукти, повинен мати санітарний паспорт автомобіля та спеціальне маркування ("хліб", "молоко", "риба" тощо).

Як зазначено в акті перевірки №041750 від 17.06.2016 року, послуги з перевезення харчових продуктів здійснено без оформлення санітарного паспорту на рухомий склад, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Наказ №363 від 19.10.1997 Мінтрансзв'язку України.

Отже, санітарний паспорт на рухомий склад згідно п. 12.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, фактично є дозвільним документом, оскільки без цього документа забороняється використання рухомого складу, призначеного для перевезення харчових продуктів.

Статтею 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 19.05.2011 року № 3392-VI передбачено, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Статтею 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру.

Перелік дозвільних документів затверджено Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Статтею 1 цього Закону передбачено, що забороняється вимагати від суб'єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом.

Встановлення інших видів документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності може здійснюватися шляхом внесення відповідних змін до цього Закону.

Зміни до Переліку вносяться одночасно (разом) з внесенням змін до законів України, що регулюють відносини у цій сфері.

Необхідність одержання документів дозвільного характеру, встановлена законами, виникає виключно після внесення таких документів до Переліку, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно Додатку до Закону України від 19 травня 2011 року № 3392-VI, до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не внесено такий документ дозвільного характеру як санітарний паспорт автомобіля.

Відповідно до підпункту 16 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.09.2015 року № 667, Держпродспоживслужба у випадках, встановлених законом, видає документи дозвільного характеру, передбачені Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності".

Отже, посилання відповідача, що з 06.04.2016 року Держпродспоживслужба є компетентним органом, що здійснює видачу санітарних паспортів на автотранспорт, яким перевозяться харчові продукти, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не внесено такий документ дозвільного характеру як санітарний паспорт автомобіля.

Окрім того, листом від 21.10.2016 року за № 2.1/4026 Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області повідомило представника позивача, що Законом України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.11.1997 року не передбачено отримання санітарного паспорту на автотранспорт, що задіяний в перевезені харчових продуктів. А Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19 травня 2011 року № 3392-VI такого документу дозвільного характеру, як санітарного паспорту на автотранспорт на теперішній час не передбачено, тому на даний час відсутній порядок і процедура видачі такого документа та не затверджена у законодавчому порядку форма санітарного паспорту на автотранспорт, що задіяний в перевезені харчових продуктів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на час проведення перевірки, складання акту перевірки №041750 від 17.06.2016 року та прийняття відповідачем постанови №020238 від 17.08.2016 року про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн., у позивача був відсутній обов'язок щодо отримання санітарного паспорту на автотранспорт, що задіяний в перевезені харчових продуктів, оскільки зазначеними вище Законами України не передбачено отримання такого паспорту і вказані Закони України прийняті пізніше у часі та мають вищу юридичну силу ніж підзаконний акт - Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року.

Аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що постанова №020238 від 17.08.2016 року Управління Укртрансбезпеки у Харківській області прийнята в порушення чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група " Союз" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2016р. по справі № 820/4771/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Союз" задовольнити.

Скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Харківській області №020238 від 17.08.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група " Союз" судовий збір за подання позову в розмірі 1378 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн., а всього 2893,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 10.02.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.