Справа № 524/9079/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9079/16-а
Провадження 2-а/524/80/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

03.02.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Волікова Максима Олександровича, Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне провопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним адміністративним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.11.2016 року, керуючи автомобілем ГАЗ 3110 в м. Кременчуці перетнувши перехрестя вул.. Гранітної та вул.. Хорольської був зупинений інспектором роти № 3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Воліковим М.О., який повідомив йому про порушення ним п.5.16 ПДР України та виніс постанову пропритягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що він не порушував ПДР України та справа розглянута з порушенням вимог КУпАП, оскільки не був складений протокол про адміністративне правопорушення і розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу.

Посилаючись на незаконність постанови у справі про адміністративне правопорушення, просив визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Волікова М.О. та скасувати постанову серії АР№178220 у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Надав суду фотознімки на яких відображено місце зупинки його транспортного засобу та розміщення дорожніх знаків, які інформують про дозволені напрямки руху по смугах. На запитання суду повідомив, що не звернув уваги на дорожній знак 5.16 та на доожню розмітку яка відображала дозволені на перехресті напрямки руху по смугах.

Відповідач, поліцейський роти № 3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенант поліції Воліков М.О. проти позову заперечував. Повідомив, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 і дорожньої розмітки, які відображені на наданих суду фотознімках. Вказаний факт не заперечувався позивачем в судовому засіданні.

Відповідач, Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову. Вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №178220 є законною та обґрунтованою, прийнята уповноваженою особою та з дотриманням вимог КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 14.11.2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Воліковим М.О. винесена постанова серії АР№178220, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

У постанові зазначено, що водій ОСОБА_1, 14.11.2016 року близько 13.00 год. керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчуці на перехресті вул.. Гранітній та вул.. Хорольська порушив вимогу дорожної розмітки та дорожного знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» р.33 ПДР України,за що передбачена відповідальність за ч 1 ст. 122 КУпАП.

Дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» ПДР показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Згідно з п.11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом був досліджений диск з відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою поліцейського, а також фотознімки, надані позивачем. З наданих доказів вбачається, що позивач рухався в м. Кременчуці по вул.. Гранітній в напрямку вул.. лікаря Богаєвського по крайній лівій смузі для руху, з якої на перехресті дозволено рухатись виключно ліворуч. Однак, судом встановлено і не заперечувалось позивачем, що з крайньої лівої смуги ОСОБА_1 продовжив рух прямо, не виконавши вимоги знаку 5.16 ПДР України.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що працівниками поліції незаконно розглянуту справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем були вірно кваліфіковані дії позивача за відповідною статтею КУпАП, а також дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Волікова Максима Олександровича, Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне провопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць