Справа № 760/13219/16-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 лютого 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Грибан І. О., Губської О. А.
за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Краєвого Т. О., представника відповідача Ліщенка С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, -
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 21 грудня 2015 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 21 грудня 2015 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1969 р. по 19.03.1993 р. проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, а на підставі наказу командуючого Червонозоряним Чорноморським флотом № 062-ПМ від 19.03.1993 року був звільнений з військової служби в запас за ст. 46 п. «В» та направлений на облік до Мінського районного військового комісаріату м. Києва для постановлення на облік.
На підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_1 №25-ПМ від 24.03.1993 р. виключений із списків особового складу військової частини.
На час розгляду справи позивач є старшим мічманом у запасі і з 27.04.1993 р. прийнятий на облік Мінським районним військовим комісаріатом м. Києва, який в подальшому перейменований в Оболонський районний військовий комісаріат м. Києва, у якому перебуває і на час розгляду справи (а. с. 9).
Календарна ислуга років позивача станом на 19.03.1993 р. складає 24 роки 04 місяці.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0439670 від 05.01.2016 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з 21.12.2015 року (а. с. 26).
Позивач звернувся з заявою від 05.01.2015 року до Київського міського військового комісаріату щодо виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі постанови КМ України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Погоджуючись із правом позивача на виплату одноразової грошової допомоги, Київський міський військовий комісаріат надіслав заяву ОСОБА_1 та додані ним документи для прийняття рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а. с.29).
Проте, листом № ВСЗ/1393 від 15.06.2016 року Міністерство оборони України відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги з тих підстав, що останній звільнений зі Збройних Сил Російської Федерації, з якою не укладалося міждержавних угод щодо виплати одноразової грошової допомоги (а. с.31).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
У відповідності до ст. 5 Закону № 2011 (в редакції, що була чинною на дату звільнення позивача) військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України, беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до Рад народних депутатів та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України.
Згідно частини 1 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно рішення центральної військово-лікарської комісії МО України (протокол № 4640 від 08.12.2015 р.) у позивача виявлено ЗЧМТ, струс головного мозку, яка призвела до розвитку «Віддалених наслідків ЗЧМТ (струс головного мозку в 1993 році) та перенесеного ГПМК (1999 рік) за ішемічним типом у вертебро-базилярному басейні з розвитком церебрального кістозно-злипливого арахноїдиту. Цереброваскулярної хвороби. Стенозуючого атеросклерозу БЦА (до 30 %). Енцефалопатії ІІІ ст. складного ґенезу (дисциркуляторна, посттравматична, гіпертонічна) з розвитком атрофічних змін головного мозку, двобічної пірамідної недостатності, стійкого помірно вираженого цефалічного та вести було-мнестичного зниження. Церебрально-судинного кризу в вертебро-базилярному басейні від 23.11.2015 року. Гіпертонічної хвороби ІІ ст. кризового перебігу. Гіпертонічного кризу від 29.11.2015 року. ІХС. Стенокардії напруження ФК ІІ. Дмфузного кардіосклерозу. Пароксизмальної форми фібриляції передсердь. Частої передсердної екстра систолічної аритмії періодично по типу парних та групових з минущими епізодами суправентрикулярної тахікардії. Минущої політропної екстра систолічної аритмії. Недостатності АК з регургітацією І ст. МК та ТК з регургітацією ІІ ст. Легеневої гіпертензії І ст., СН ІІ А ст. Хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості із сприйняттям шепітної мови 4,5 м на кожне», що підтверджується медичною документацією, - пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а. с. 27).
Київською медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності довічно з 21.12.2015 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується відповідною довідкою серії АВ № 0439670 від 05.01.2016 року (а. с. 26).
Частиною 2 ст. 16 Закону № 2011 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, в тому числі, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до частини 1 ст. 16-2 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, в тому числі, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
У справі, що розглядається, відповідач, фактично, не погоджується з проходженням позивачем військової служби у Збройних Силах України, вважаючи позивача військовослужбовцем Російської Федерації.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України прийшов до висновку, що матеріали справи не свідчать про працевлаштування позивача на службу в РФ.
Колегія суддів при дослідженні матеріалів справи прийшла до аналогічного висновку зважаючи на таке.
Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року» від 07.06.2001 р. № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року.
Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
20 січня 1991 р. відбувся референдум про статус Криму.
За його результатами 12 лютого 1991 року Кримська область була перетворена в Кримську АРСР у складі УРСР.
24 серпня 1991 р. Верховна Рада Української РСР постановою прийняла Акт проголошення незалежності України.
У відповідності до ст. 133 Конституції України до складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь.
Міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 була дислокована в місті Севастополь.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що за територіального ознакою позивач проходив військову службу після проголошення незалежності на території України.
Також матеріали справи свідчать, що позивач народився в Черкаській області, призваний на військову службу Залізничним районним військовим комісаріатом міста Києва та направлений після звільнення для постановки на облік до міста Київ.
Таким чином, позивач є військовослужбовцем в розумінні ст. 5 Закону № 2011.
Колегія суддів зауважує, що у перші роки незалежності Україна та Росія використовували Чорноморський флот спільно.
Остаточний розподіл Чорноморського флоту відбувся 28 травня 1997 року за двосторонньою угодою між Україною та Російською Федерацією.
В той же час, всупереч твердженню відповідача, це не означало, що військово морські сили, що до цього часу використовувались УРСР, у 1991 році автоматично увійшли до складу РФ.
Зважаючи на вказану невизначеність на законодавчому рівні та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено перехід позивача у спірний період на службу до РФ.
Вказана обставина прийнята судом першої інстанції в якості підстави для задоволення позовних вимог, з чим повністю погоджується колегія суддів.
Крім того, виходячи з розуміння принципу верховенства права, суд адміністративної юрисдикції не вправі нехтувати фактом втрати людиною здоров`я під час виконання громадянського обов`язку на території України та позбавляти соціального захисту її громадянина.
Доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.
Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

(Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.