Справа № 204/6821/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6821/16-а
Провадження № 2-а/204/9/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністравтину псраву за ідмінстравтинм позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державний науково-дослідний інституту великогабаритних шин, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2016 року вона подала заяву до Красногвардійського Управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську (на теперішній час Правобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську) з відповідними додатками до цієї заяви про призначення їй пільгової пенсії за Списком № 1 та № 2 виробництв, так як її професія відноситься до таких, що дає право на пільгову пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме, вона працювала в Державному науково-дослідному інституті великогабаритних шин на ділянці переробки відходів. Їй виповнилось 55 років. ЇЇ загальний стаж роботи згідно записів трудової книжки, внесення яких розпочалося 05.07.1977 року, становить 38 років 5 місяців 7 днів. Стаж роботи на посаді пресувальника-вулканізаторника 5 розряду, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2 становить 12 років 3 місяці 11 днів. Зазначає, що її трудова книжка заповнена відповідно до положень постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 року № 529 «Про трудові книжки робітників і службовців», Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» (із подальшими змінами) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року № 110 щодо внесення записів до трудової книжки, де в п.1.1. Інструкції передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Звертає увагу на те, що зазначеним нормативно-правовим актом не встановлено вимогу щодо запису до трудової книжки особливого характеру роботи працівника. Посада пресувальника-вулканізаторника 5 розряду, передбачена розділом XXXIII. Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2003 року № 36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Загальний стаж на посаді пресувальника-вулканізаторника 5 розряду становить: 12 років 3 місяці 11 днів, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Правобережне обєднання Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську своїм рішенням №Б-82/01/26 від 02.09.2016 року «Про розгляд звернення» відмовило в перерахуванні пенсії за Списком № 2 оскільки, стаж для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується довідками, що уточнюють особливі умови роботи згідно п. 20 Постанови № 637 від 12 серпня 1993 року зі змінами та доповненнями «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а у позивача вона відсутня. При цьому, період роботи позивача з 14.02.2005 року по 11.04.2016 року на посаді пресувальника-вулканізаторника 5 розряду підтверджується відповідними відомостями трудової книжки та листом Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин №1/107 від 17.08.2016 року. Вважає, що підстав для зарахування їй періоду роботи за вищезазначеною посадою для призначення пенсії достатньо, адже на момент її звернення до відповідача вона мала пільговий стаж роботи та досягла необхідного віку. На підставі вищевикладеного позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську №Б- 82/01/26 від 02.09.2016 року «Про розгляд звернення» про відмову позивачу у перерахунку пенсії за Списком №2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах; зобовязати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 14.02.2005 по 11.04.2016 року до пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №3 виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, починаючи з 02 вересня 2016 року.

14 листопада 2016 року представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що позивач звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 або Списку № 2. До заяви не були надані зазначені додатки, а саме: копія листа ДНДІ ВШІ від 07.06.2016 року; аналіз про відпрацьований час на 2 аркушах; копія трудової книжки на 6 аркушах; лист до ДНДІ ВГШ на 2 аркушах до Управління. Тому, заяву позивача було розглянуто як звернення та надано відповідь відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». При цьому представник відповідача посилався на ст. ст. 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Наголошує, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подавати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для при значення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У звязку з викладеним відповідач заперечував проти позовної заяви та вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12 грудня 2016 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Державний науково-дослідний інституту великогабаритних шин.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі..

Представник третьої особи у попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволені, оскільки позивач не працював на їхньому підприємстві повний робочий день, а робоче місце позивача не було атестовано як того передбачає закон.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач по справі є його дружиною. Він працював на підприємстві «Анатемс», яке орендувало у Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин виробниче приміщення. Працював він у період з 2001 року по 2007 рік, після чого його підприємство переїхало до іншого місця. Після 2007 року він почав підробляти по трудовій угоді на підприємстві його дружини, тобто на Державному науково-дослідному інституті великогабаритних шин, на посаді вулканізаторника. Працював по три дня на тиждень. До 2014 року роботи вистачало, а потім роботи стало менше,завантаженість зменшилась. З 2012 року працівників Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин почали відправляти у відпустку та виплачували їм 2/3 окладу. Підприємство працювало по мірі замовлень. Коли відправляли у відпустку його дружина отримувала зарплатню, однак не працювала. Коли на підприємстві не було роботи вулканізатором, його дружина виконувала роботу прибиральниці.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що позивач по справі є його матірю. Він працює вулканізаторником на підприємстві «Анатемс». Працює він з 2005 року. З 2005 року по 2010 рік вони з позивачем працювали разом. оскільки його підприємство орендувало у підприємства позивача виробниче приміщення. Були періоди коли роботи по спеціальності вулканізаторника не було, тоді його матір виконувала роботу прибиральниці. З 2008 року на підприємстві позивача почалися проблеми з навантаженням, не вистачало замовлень і працівників почали відправляти у відпустки. З 2012 року його матір знаходилася вдома, не працювала та їй виплачували 2/3 окладу.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач по справі народилася 13 вересня 1961 року у м. Дніпропетровську, що підтверджується копією паспорта серії АК № 436717, який виданий 09 березня 1999 року Красногвардйським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 6-11).

З 21 вересня 1989 року позивач була прийнята на роботу до Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин, та працювала у вказаній установі до 11.04.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки БТ-1 № 2639630 (а.с.13-18).

14 лютого 2005 року з посади прибиральниці виробничих приміщень вона була переведена на посаду пресувальника-вулканізаторника 5-го розряду на дільниці переробки відходів, на якій пропрацювала по день свого звільнення, тобто до 11 квітня 2016 року.

Таким чином твердження позивача про те, що вона має пільговий стаж 12 років 3 місяці 11 днів, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що стаж позивача є меншим, ніж вказано нею.

Судом встановлено та цей факт не оспорюється сторонами, що 02 вересня 2016 року, вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та № 2, оскільки її професія відноситься до таких, що надають їй право на отримання пільгової пенсії. Копія вказаної заяви міститься в матеріалах справи (а.с. 19).

Отримавши вказану заяву, відповідач надав відповідь № Б-82/01/26 від 02.09.2016 року. Відповідь була надана позивачу в порядку розгляду звернення, передбаченого ЗУ «Про звернення громадян». Оскільки позивачем не були додані до вказаної заяви додатки, згідно з переліком (а.с. 23-24).

Вдруге позивач звернулася до відповідача 15 листопада 2016 року з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за списком № 2, та додала до вказаної заяви перелік необхідних документів (а.с. 38).

Факт звернення позивача підтверджується поштовим відправленням Укрпошти № 198 від 18.11.2016 року (а.с. 36), та описом вкладення (а.с. 37).

У судовому засіданні представник відповідача не заперечував та визнав, що УПФУ отримало заяву позивача від 15 листопада 2016 року.

Розглянувши вказану заяву відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за списком № 2 на пільгових умовах, що підтверджується Протоколом № 61 від 23.11.2016 року засідання комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії (а.с. 41-43).

Підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії стало те, що позивачем не була надана пільгова довідка з місця її роботи - Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин, а також результати проведеної атестації робочих місць на вказаному підприємстві.

Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до свого колишнього роботодавця - Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин, з заявою про видачу пільгової довідки, що підтверджується копією листа без дати (а.с. 20-21).

Державний науково-дослідний інститут великогабаритних шин у своєму листі № 1/107 від 17.08.2016 року у відповідь на заяву позивача повідомив, що з копії табелів обліку робочого часу за період з 2005 року по 2016 рік вбачається, що завантаженість позивача під час роботи у вказаній установі не перевищувала 80% робочого часу, а починаючи з 2008 року складала менше ніж 50% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва. Також зазначили що з 2004 року, на вказаному підприємстві почалася процедура ліквідації, у звязку з чим обсяги замовлень були невеликими, а тому використання режиму повного робочого часу на цій дільниці не передбачалося. У вказаний період у підприємства не було коштів для проведення атестації робочих місць (а.с. 22).

З огляду на встановлені обставини справи суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383 (надалі Порядок застосування Списків N 1 і N 2) під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Згідно п. 1 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі Постанова КМУ № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Постанови КМУ № 637 зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вже зазначалося, позивач неодноразово зверталася до підприємства у якому вона працювала, з заявою про видачу уточнюючої пільгової довідки. Однак кожного разу Державний науково-дослідний інститут великогабаритних шин надавав відповідь про неможливість видати таку довідку, у звязку з відсутністю підстав для її видачі.

Згідно листа № 1/151 від 02.11.2016 року Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин встановлено, що дійсно ОСОБА_1В, працювала в Держ НДІ ВГШ з 1989 року по 2016 рік. З квітня 2005 року ОСОБА_1В, було переведено на посаду пресувальника-вулканізаторника 50 розряду на дільницю переробки відходів. До зайняття ОСОБА_1 цієї посади це робоче місце раніше (до 2003 року) було атестоване як робоче місце зі шкідливими умовами праці. У травні 2004 року почалася процедура банкротства інституту. З того часу єдиною виробничою дільницею в інституті залишилась дільниця переробки відходів. З причини відсутності власних відходів для переробки інститут був вимушений придбавати відходи для роботи дільниці в інших підприємств, у звязку з чим не планувалося 100-відсоткова завантаженість цієї виробничої дільниці. Тому і не передбачалося проведення атестації робочих місць та праця на дільниці у режимі роботи більш ніж 80% робочого часу. ОСОБА_1 переводилася на робоче місце пресувальника-вулканізаторника у 2005 році, яке не було атестоване та її завантаженість на цьому робочому місці не передбачала 80 % її робочого часу. З 2008 року відпрацьований робочий час складав менше 50% робочого часу установленого для працівника даного виробництва, а з жовтня 2012 року по жовтень 2015 року ОСОБА_1 знаходилася в адміністративній відпустці із виплатою 2/3 ставки (а.с. 51-52).

Згідно листа 1/60 від 07.06.2016 року Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин встановлено, що згідно табелів робочого часу завантаженість ОСОБА_1 за період з 2006 року по 2016 рік складала менше ніж 80 % (а.с. 53).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Слід зазначити, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано суду належних доказів, які б підтверджували факт її роботи на підприємстві на роботах зі шкідливими умовами праці в режимі повного робочого дня на протязі 10 років (що є обовязковою умовою для призначення пільгової пенсії), а вказані нею обставини спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, позивач у судовому засіданні визнавала той факт, що останні 3 роки, а саме з 2012 року, вона взагалі не працювала, знаходилася у адміністративній відпустці та отримувала заробітну плату у розмірі 2/3 окладу, а у роки, що передували 2012 року, завантаженість підприємства не забезпечувала її роботою за спеціальністю на умовах повного робочого дня. Вказані обставини також підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 за час своєї роботи у Державному науково-дослідному інституті великогабаритних шин у період з 2005 року по 2016 рік, не була зайнята повний робочий день на посаді пресувальника-вулканізаторника, яка відносить до категорій роботи із шкідливими і важкими умовами праці, згідно списку № 2, оскільки виконувала роботу менше 80, (а у деякі періоди менше 50 %) відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва. Крім того, з 2012 року до моменту свого звільнення (квітень 2016 року) вона взагалі не працювала на підприємстві на посаді пресувальника-вулканізаторника, оскільки знаходилася у відпустці та отримувала 2/3 частин свого окладу, що визнавалися самим позивачем під час розгляду справи.

Вказані обставини підтверджуються також табелями обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з січня 2006 року по квітень 2016 року (а.с. 68-191) та аналізом відпрацьованих годин по відрядній системі оплати праці пресувальника-вулканізаторника дільниці переробки відходів ОСОБА_1 за період з 2006 року по 2016 рік (а.с. 48-49).

Також суд вважає за необхідне вказати правову позицію Верховного суду України з приводу атестації робочих місць (Постанова ВСУ від 19 травня 2015 року (справа N 21-175а15)).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку N 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Суд зазначає, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано суду доказів, які б підтверджували факт проведення атестації її робочого місця.

Таким чином суд приходить до переконливого висновку, що підстав для зарахування періоду роботи з 14.02.2005 року по 11.04.2016 року у Державному науково-дослідному інституті великогабаритних шин до пільгового стажу, який би надав право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, не має, оскільки судом встановлено, що позивач виконувала роботу у вказаний період не повний робочий день на робочому місці, яке не пройшло відповідної атестації, у звязку з чим у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.

В силу ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд вважає, що Правобережне обєднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську діяло в межах повноважень наданих йому законом та правомірно відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії на пільгових умовах згідно пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому позовні вимоги в частині визнання їх дій протиправними та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах, задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не доведена перед судом протиправність дії відповідача.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 18 листопада 2005 року N 383, п. п. 1, 20 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 1 серпня 1992 року N 442, та керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 69, 71, 86, 159-163, 244-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державний науково-дослідний інституту великогабаритних шин, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез