Справа № 161/8003/16-а,2-а/161/479/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року № 876/7224/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП - рядового поліції Присяжнюка Богдана Олександровича на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП - рядового поліції Присяжнюка Б.О., Управління патрульної поліції в м. Луцьку Волинської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 21.06.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП - рядового поліції Присяжнюка Б.О., Управління патрульної поліції в м. Луцьку Волинської області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №850568 від 16.06.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень та закрити провадження у даній адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ПС2 №850568 від 16.06.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП - рядовий поліції Присяжнюк Б.О. оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факти, наведені у позовній заяві є надуманими та не відповідають дійсності. Вважає, що звернення позивача є спробою уникнути від адміністративної відповідальності. Крім цього, в діях ОСОБА_2 наявний склад проступку, за який законом передбачена відповідальність, що підтверджується відео з місця адміністративного правопорушення.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 16.06.2016 о 17 год. 08 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, по пр. Перемоги в м. Луцьку Волинської області, здійснив розворот в зоні дії знаку 324 (розворот заборонено), чим порушив пункт 8.4 ПДР.

За цим фактом ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ПС 2 №850568 від 16.06.2016, згідно з якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 850568 від 16.06.2016 є неправомірною.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Знак 3.24 «Розворот заборонено» забороняє розворот транспортних засобів. Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено знак.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що в підтвердження того, що ОСОБА_2 16.06.2016 вчинив вказані адміністративні правопорушення представником відповідача наданий відеозапис із якого видно, що ОСОБА_2 визнав те, що здійснив розворот по пр. Перемоги в м. Луцьку Волинської області.

Твердження свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 під час керування автомобілем НОМЕР_1 повернув з пр. Перемоги до парковки біля будинку по вул. 8-го Березня, 1, де висадив пасажира ОСОБА_3, виїхав на пр. Перемоги та поїхав в напрямку СЗОШ м. Луцька № 5 не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини спростовуються відео з відеореєстратора екіпажу № 104 (а.с.44) та фотознімком (а.с. 43) на якому чітко видно вказаний заборонний знак.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення належним чином встановлено факт розвороту в забороненому місці та перетину при цьому подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та правомірності оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП - рядового поліції Присяжнюка Богдана Олександровича задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2016 року у справі №161/8003/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І.Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 07.02.2017 року.