Справа № 702/1129/16-а
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/9/17
Справа № 702/1129/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання здійснити перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов»язання здійснити перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця.

Підставою для позову позивач вважає те, що вона перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Останнім місцем роботи позивача була посада начальника управління соціального захисту населення Монастирищенської райдержадміністрації.

29.06.2016 року у зв'язку із підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям з 01.12.2015 вона звернулася із заявою до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про проведення її перерахунку розміру пенсії та надала довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, відповідач відмовив її у проведенні перерахунку.

Посилаючись на ст. 8, 21, 22, 46, 55, 64 Конституції України; ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу); Закон України від 16.01.2003 № 432-ІУ із змінами, внесеними Законом України від 17.11.2005 року № 3108-УІ; Постанову КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка набрала чинності 15.12.2015 року, застосовується з 01.12.2015 року; Постанову КМУ від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади , органів прокуратури, судів та інших органів»; Постанову КМУ № 865 від 31.05.2000 року, яка була чинна до 01.12.2015 року; Постанову КМУ «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»; Порядок та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджених Постановою КМУ від 19.06.2013 р. № 426, яка втратила чинність лише 22.07.2016 на підстави постанови КМУ від 22.07.2016 № 465; рішення Європейського суду з прав людини у справах «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року), «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 року); Загальну декларацію прав людини 1948; рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, N 5-рп/2005 року від 22.09.2005 року; Постанову пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року № 9; Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України 05.02.2016 року № 3; Постанову Верховного Суду України від 25.11.2014 року позивач просить зобов'язати Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 01.07.2016 року відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013), п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії) і пдп.2 п.6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ від 19.06.2013 року № 426 (в редакції, що діяла на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям), перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 82 відсотки заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та довідки управління соціального захисту населення Монастирищенської райдержадміністрації від 29.06.2016 року № 642 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 82 відсотки; провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з врахуванням раніше проведених виплат; звернути постанову в адміністративній справі до негайного виконання в порядку ст.256 КАС України в межах суми платежу за один місяць; стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач вважає безпідставною відмову відповідача в перерахунку їй пенсії з тієї підстави, що з 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ в результаті чого втратив чинність ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723,оскільки, в період підняття зарплати державним службовцям з 01.12.2015 новий Закон ще не набрав чинності.

Відповідач подав в суд заперечення № 13891/174 від 02.11.2016 року, в якому позову не визнав, вважає його безпідставним і необґрунтованим, посилаючись на те, що:

Позивач 29.06.2016 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії державного службовця та доданою до неї довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Положення даного нормативно-правового акту були предметом розгляду Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 дійшов висновку щодо неконституційності лише положень в частині скасування пенсійного забезпечення - щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Окрім того, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-УІІІ „Про державну службу", в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 „Про державну службу" втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема, виключено п.4 постанови щодо порядку визначення заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, п. 5 викладено в новій редакції, згідно з якою форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (тобто, з п.5 виключено те, що у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця проводиться перерахунок пенсії). Отже, на момент звернення позивача в управління з заявою про перерахунок пенсії та з адміністративним позовом до суду норми, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні.

Згідно ст. 6 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Оскільки позивач звернувся в управління з заявою про перерахунок пенсії державного службовця 29.06.2016 року (тобто спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли після 01.06.2015 року) та у зв'язку з тим, що з 01.06.2015 року скасовано норми законодавства щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», управління, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відсутні.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № Зрп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсій та правомірність дій управління щодо відмови у проведенні позивачу зазначеного перерахунку підтверджується і практикою Вищого адміністративного суду України в справі щодо відмови УПФУ в перерахунку пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 №213. Суд касаційної інстанції, у своєму рішенні від 07.04.2016 року у справі № К/800/48167/15 дійшов висновку про те, що з 1 червня 2015 року норми щодо питань пенсійного забезпечення, в тому числі й норми, які регулюють перерахунок пенсії скасовано на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а тому правові підстави для проведення перерахунку пенсій відсутні.

Відповідач вважає, що вимоги позивача, викладені в заяві про перерахунок пенсії від 29.06.2016 року та в адміністративному позові від 24.10.2016 року щодо здійснення перерахунку пенсії державному службовцю не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є безпідставними.

Позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати управління здійснити перерахунок пенсії згідно ст. 37-1 Закону України „Про державну службу" в редакції чинній на момент призначення пенсії.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення є поняттям загальним, яке включає в себе інші види правовідносин (призначення, перерахунку пенсії, сплати страхових внесків, добровільної участі в страхуванні, тощо, що за своєю суттю є поняттями більш вузькими та родовими по відношенню до правовідносин з приводу пенсійного забезпечення).

Правовідносини існують тільки тоді, коли є два і більше суб'єкти суспільних відносин, між якими виникають взаємні права і обов'язки з приводу задоволення матеріальних та нематеріальних потреб та інтересів.

В даному випадку спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли лише після звернення позивача до управління з заявою про її перерахунок. Саме подання заяви про перерахунок пенсії до територіальних органів Пенсійного фонду засвідчує волевиявлення особи та підтверджує бажання проведення такого перерахунку.

До моменту звернення в управління з відповідною заявою про перерахунок пенсії, в управління не виникає юридичного обов'язку щодо здійснення такого перерахунку.

Під час визначення питання про порядок застосування норм права щодо конкретних правовідносин, необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який діє під час таких правовідносин. Набрання чинності нормативно-правовим актом передбачає його обов'язковість для всіх організацій та посадових осіб. З урахуванням наведеного, вимога позивача щодо зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент призначення пенсії є безпідставною та необгрунтованою.

На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на постанову КМ України від 19.06.2013 № 426, однак зазначена постанова не набрала законної сили, оскільки була прийнята на підставі ст. 49 Закону України від 17.11.2011 № 4050 «Про державну службу», набрання чинності якого переносилось та який був скасований Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII „Про державну службу". Зазначене вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач просить відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з врахуванням наступного:

Із матеріалів справи судом встановлено, що:

Позивач перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу»№ 3723-Х11 від 16.12.1993 року в розмірі 82% від сум його заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 25.08.2011, чого в поданому запереченні не спростував та не заперечив відповідач.

29.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії на підставі довідки № 642 від 29.06.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, яка видана управлінням соціального захисту населення Монастирищенської районної державної адміністрації, де вона працювала на посаді начальника управління соціального захисту населення Монастирищенської РДА із заробітної плати на якій їй призначено пенсію.

Листом № 7125/09 від 14.07.2016 відповідач відмовив позивачеві у проведенні перерахунку з більшого заробітку у зв»язку з тим, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу» і через відсутність нормативних актів, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти, на які посилаються сторони, наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року (К/800/48167/15,) яким у задоволенні позову відмовлено, та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року (№К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Згідно ст. ст. 3, 4, 8 Конституції України в Україні діє верховенство права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Відповідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Законодавчі акти та рішення, на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову, є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв»язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України « 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому, при вирішенні данного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати при нормах законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року № 76-VIII текст ст.атті 37- 1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12. 2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державний бюджет» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно положень ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені ст. 1 Першого протоколу.

На час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону №3723-XII, які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» передбачено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що 01.12.2015 року була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працювала позивач, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Зміни, які відбулися в ст.37 Закону № 3723-XII, стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у п. 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Враховуючи наявність підстав для перерахунку пенсії та зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд вважає, що дії Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є протиправними щодо прийняття рішення про відмову перерахувати пенсію позивачеві у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) в розмірі 82% від місячного заробітку, зазначеного у довідці № 642 від 29.06.2016 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним, яка видана управлінням соціального захисту населення Монастирищенської районної держадміністрації.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державних службовців призначаються, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про державну службу», яка діяла на момент призначення пенсії, та застосувати розмір пенсії, що складає 82 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, отже перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з врахуванням дати подачі ним відповідної заяви - з 01.07.2016 року.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд у відповідності до ч.2 ст.11 КАС України вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії (лист відповідача № 642 від 29.06.2016, а.с.16), яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне перерахування на отримання в належному розмірі пенсії, без скасування якого вирішити спір по суті є неможливим.

Суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги в частині зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві відповідної пенсії, оскільки за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії, таке рішення не буде підміною повноважень - не буде порушувати дискреційні повноваження відповідача, а буде ефективним способом відновлення порушених прав позивача і буде відповідати вимогам ст.162 КАС України, Конституції України.

Згідно ст. 37-1 Закону України « Про державну службу» в редакції, яка була чинна на час призначення позивачу пенсії у розмірі 82% від розміру місячної заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з урахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ закладів та організації окремих галузей бюджетної сфери, та довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії працюючим державним службовцям, № 642 від 29.06.2016 року, яка видана управлінням соціального захисту населення Монастирищенської районної держадміністрації, позивач має право на перерахунок пенсії, про який вона порушує питання в цьому адміністративному позові, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 82%.

Позивач оплатила судовий збір в розмірі 551,20 грн., квитанція Монастирищенського відділення Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанку» № 41 від 22.10.2016, тому клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору та стягнення його з відповідача на користь спецфонду Державного бюджету України, є безпідставним, в задоволенні вимог в цій частині позивачу необхідно відмовити.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про негайне виконання постанови суду в даній справі у межах суми платежу за один місяць, оскільки в ст.256 КАС України не передбачено негайне виконання постанови такого виду.

Керуючись Законами України: № 1788-XII від 05.11.1991 року "Про пенсійне забезпечення", № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", № 3723-Х11 від 16.12.1993 року «Про державну службу» (в редакції, яка була чинною станом дату призначення пенсії позивачу); постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; ст.ст. 6-12, 71, 69, 86, 94, 99, 158-163, 183-2, 185-186, ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 14.07.2016 про відмову позивачеві в проведенні перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів".

Зобов'язати Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок пенсії та виплату її з 01.07.2016 року ОСОБА_1 за її заявою від 29.06.2016 року відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на дату призначення пенсії), із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 82 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищеннязарплати з 01.12.2015 року державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та довідки управління соціального захисту населення Монастирищенської районної держадміністрації № 642 від 29.06.2016 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, виплати провести з врахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (п»ятсот п»ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Т.І.Діденко