Справа № 2а-6085/10/2570
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6085/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2010 р.

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Григорєвій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу № 2а-6085/10/2570

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м Чернігові

про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2010 № /2, -

В С Т А Н О В И В :

02.12.2010 позивач (ФОП ОСОБА_2І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові (далі - ДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 24.11.2010 № /2, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 71 250,00 грн., (у т. ч. за основним платежем 47 500,00 грн., за штрафними санкціями 23 750 грн.).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що ним правомірно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість (далі ПДВ) в сумі 47 500,00 грн. після отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «МАЇС» (далі - ТОВ «АК «МАЇС») податкової накладної, фактичне отримання якої, відбулося в період, наступним за тим податковим періодом, в якому була виписана накладна. При цьому позивач наголошує, що ДПА України листом від 21.09.2009 № 20400/7/16-1517 надає роз'яснення щодо розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1120-р де зазначає, що платник має право на включення до податкового кредиту запізнілі податкові накладні за наявності документального підтвердження затримки такого отримання, однак в розпорядженні № 1120-р такий пункт відсутній. Тому зазначене розяснення позивач визнає таким, що суперечать законодавству України.

Крім того, позивач вважає, що при проведенні документальної перевірки спеціалісти ДПІ не затребували документальне підтвердження отримання податкової накладної. При цьому позивач звернув увагу на те, що одночасно з підписанням Акту документальної перевірки ним було надано письмове заперечення з копіями документів, які підтверджують дату отримання податкової накладної (лист та конверт зі штампом ТОВ «АК «МАЇС»). Також доказом документального підтвердження отримання із запізненням податкової накладної, на думку позивача, є журнал реєстрації вхідної кореспонденції, в якому обовязково зазначаються отримані податкові накладні.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Представники відповідача проти позову заперечили та просили у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому наголосили, що позивачем неправомірно сформовано податковий кредит, оскільки у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Представники відповідача, на підтвердження своїх законних дій, зазначили: перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не зверталась до ДПІ зі скаргою на постачальників (які відмовили в наданні податкової накладної), яка є законною підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду, а отже права на формування податкового кредиту у позивача не виникло.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу п. 7.5.1 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі Закон № 168/97-ВР), станом на момент виникнення спірних правовідносин датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

При цьому п. 7.4.1 ст. 7 Закону № 168/97-ВР визначає поняття податкового кредиту, а пп. 7.2.6 ст. 7 визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Досліджуючи фактичні обставини справи, судом встановлено, що на підставі Акту Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 25.08.2010 № 1204/17-219/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.06.2009 по 30.06.2010» (далі-Акт перевірки) було винесено податкове повідомлення-рішення від 08.09.2010 № /0, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 71 250,00 грн., (у т. ч. за основним платежем 47 500,00 грн., за штрафними санкціями 23 750 грн.) за порушення пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме, за неправомірне віднесення до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 47 500,00 грн.

Зазначене податкове повідомленням-рішенням було оскаржене в апеляційному порядку до ДПІ у м. Чернігові, Державної податкової адміністрації в Чернігівської області, рішеннями яких (від 29.10.2010 № 14607/0/25-008, від 22.11.2010 № 320/0/25-020), де за наслідками розгляду скарги ФОП ОСОБА_2 були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 12.03.2010 № /0 - без змін (а. с. 23-25,27-28,29-30,31-33).

Так в Акті перевірки відповідач вказав, що позивач включив до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 47 500,00 грн., за податковою накладною, виписаною постачальником товарів (робіт, послуг) в іншому ніж його звітний (податковий) період. (а. с. 15). При цьому ФОП ОСОБА_2 не зверталась до ДПІ зі скаргою на постачальників (які відмовили в наданні податкової накладної), яка є законною підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Таким чином, ДПІ дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_2 порушила вимоги пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», так як податкові накладні включені в іншому ніж звітний період.

На спростування позиції ДПІ, суд зазначає встановлене: між ТОВ «АК «МАЇС» (фактичне місцезнаходження: вул. Смілянська, 144, м. Черкаси) та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір поставки від 07.09.2009 № 07/09/09-КФ (а. с. 42-43).

При цьому в зв'язку з отриманням від ТОВ «АК «МАЇС» податкової накладної від 10.09.2009 № 308 на загальну суму 285 000,00 грн.(в т. ч. ПДВ), позивач включив до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 47 500,00 грн. (а. с. 38).

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поставки від 07.09.2009 № 07/09/09-КФ-2 з СТОВ «Зоря-Маїс Насіння», фактичне місцезнаходження якого по вул. Смілянська, 144, м. Черкаси співпадає з місцезнаходженням ТОВ «АК «МАЇС» (а. с. 40-41).

При цьому, як зазначено в листі ТОВ «АК «МАЇС» № 270, під час роботи з ФОП ОСОБА_2 в вересні-грудні 2009 року, ТОВ «АК «МАЇС» відправляло бухгалтерську документацію поштою фірмовими конвертами разом з документами СТОВ «Зоря-Маїс Насіння», фактичне місцезнаходження якого по вул. Смілянська, 144, м. Черкаси співпадає з місцезнаходженням ТОВ «АК «МАЇС» (а. с. 19).

Дату отримання із запізненням податкової накладної зазначено в журналі реєстрації вхідної кореспонденції та підтверджено фірмовим конвертом зі штампом ТОВ «АК «МАЇС» та СТОВ «Зоря-Маїс Насіння» (а. с. 34-37,39).

Податкова накладна є первинним звітним документом, а згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. А безпосередньо дата отримання податкової накладної, засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Твердження відповідача щодо неправомірно сформованого податкового кредиту через відсутність звернення ФОП ОСОБА_2 до ДПІ зі скаргою на постачальників, які відмовили у вчасному наданні податкової накладної, і яку (скагу) ДПІ визнає законною підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту відповідного звітного період, є нормативно необґрунтованими, оскільки пп. 7.2.6 ст. 7 Закону № 168/97-ВР встановлено виключний перелік умов, за яких покупець має право звернутися зі скаргою до ДПІ, що в той же час не є його зобовязанням.

Вирішуючи спір, суд погоджується із обґрунтуванням позивача про те, що висновки ДПІ, викладені в Акті, щодо включення позивачем до складу звітного податкового кредиту суми ПДВ за податковою накладною, виписаною постачальником товарів (робіт, послуг) в іншому ніж його звітний (податковий) період - є безпідставними, оскільки згідно первинних документів ФОП ОСОБА_2 та даних бухгалтерського обліку підприємства поставка товару відбулась.

Дата отримання податкової накладної вказана в Реєстрі отриманих та виданих податкових накладних відповідно до пп. 9.2 п. 9 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.06.2005 № 244 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно платник податку в податковій декларації за жовтень 2009 року включив до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 47 500,00 грн. згідно п. 4.4 та п. 4.5 наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 166 Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за № 250/2054) за яким платник податку має можливість у поточній декларації включити запізнілі податкові накладні до рядка 16 і відповідно розшифрувати такі суми в додатку 1 до декларації за правом, визначеним п. 5.8 зазначеного Порядку № 166.

Крім того суд визнає дії позивача такими, що відповідають п. 3.4 Порядку № 166, який встановлює обовязок платника податку самостійно обчислювати суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового* обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник - фізична особа, в інших випадках (особа, яка визначена як платник податку на додану вартість, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством. *При цьому не включення податкової накладної (за наявності її оригіналу) до реєстру отриманих та виданих податкових накладних не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Дана норма доводить, що наявність оригіналу податкової накладної є підставою для зарахування суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Тобто, на спростування пояснень ДПІ, суд визнає, що позивачем в межах законодавства було включено 14.11.2009 до Реєстр отриманих та виданих податкових накладних, отриману згідно поштового штемпеля на конверті 14.11.2009, податкову накладну від 10.09.2009 № 308 та включено до податкової декларації за жовтень 2009 року, яка подається до ДПІ протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця у порядку пп. 4.1.4 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 № 2181 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Так, надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, є підставою для формування податкового кредиту, оскільки податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Тобто здійснення поставки товару на будь-яких умовах поставки не звільняє учасників господарської операції від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік, а відтак суд встановив, що платник податку позивач надав належні підтверджуючі первинні документи, які свідчать про здійснення господарської операції і визнав право отримання податкового кредиту згідно податкової декларації за жовтень 2009 року. Порушення позивачем пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За врахування встановленого суд визнає позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2010 № /2 підтверджені належними та допустимими доказами і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м Чернігові від 24.11.2010 № /2.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О.Житняк