Справа № 337/2912/16-а(2-а/337/128/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" лютого 2017 р. справа № 337/2912/16-а (2-а/337/128/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2016 року у справі №2-а/337/2912/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, третя особа - ВАТ «Запорізький Агрос» про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.08.2016 року звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (третя особа - ВАТ «Запорізький Агрос»), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови йому в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 05.02.1982 року по 30.09.1998 року,

- зобовязати Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя з 12.10.2015 року зарахувати йому періоди роботи з 05.02.1982 року по 30.09.1998 року та зробити перерахунок пенсії.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_2 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 15.02.1982 року по 30.09.1998 року.

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя зарахувати ОСОБА_2 в страховий стаж періоди роботи з 15.02.1982 року по 30.09.1998 року та здійснити перерахунок пенсії починаючи з 02.02.2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Також апелянт просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції про відмову в задоволенні частини позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, з 12.10.2015 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

09.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу з заявою, в якій просив зарахувати йому до трудового стажу період з 15.02.1982 року по 30.09.1998 року під час роботи на підприємстві Запорізького виробничого обєднання з агрохімічного обслуговування сільського господарства «Сільхозхімія», яке в подальшому було перейменоване в Запорізьке районне підприємство з агрохімічного обслуговування сільського господарства «Агрос», а потім в ВАТ «Запорізький Агрос». В заяві ОСОБА_2 зазначив, що на його звернення до архівного відділу Запорізької міської ради щодо надання довідки на підтвердження трудового стажу, отримав відповідь про те, що документи вищезазначеного підприємства до архівного відділу міської ради не надходили, а тому і не зберігаються (а.с.8).

Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя листом №49/Г-9 від 25.03.2016 року відмовило позивачу в зарахуванні вказаного періоду до трудового стажу та повідомило, що записи про звільнення у трудовій книжці завіряються печаткою. Питання зарахування йому стажу з 15.10.1982 року по 30.09.1998 року може бути вирішено у разі надання виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи (а.с.9).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_2 оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України 29.07.1993 року №58, записи у трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або ж пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що на підставі наказу №17к від 12.02.1982 року ОСОБА_2 був прийнятий 15.02.1982 року водієм 3-го класу в Запорізьку райсільгоспхімію за переводом. Вказаний запис засвідчений штампом Запорізького виробничого обєднання з агрохімічного обслуговування сільського господарства «Сільхозхімія». З 18.01.1983 року по 02.06.1985 року ОСОБА_2 працював на посаді водія 2-го класу, а з 03.06.1985 року по 30.09.1998 року працював на посаді водія 1-го классу. Підприємство 27.03.1991 року перейменоване в Запорізьке районе підприємство з агрохімічного обслуговування сільського господарства «Агрос», а 06.02.1996 року у ВАТ «Запорізький Агрос». На підставі наказу №29-к від 30.09.1998 року ОСОБА_2 30.09.1998 року звільнений за ст.38 КЗпП України з ВАТ «Запорізький Агрос». Запис про звільнення позивача не завірений печаткою підприємства (а.с.12-15).

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок), за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у звязку з ліквідацією ВАТ «Запорізькій Агрос» та відсутністю його правонаступників ОСОБА_2 23.05.2016 року звертався до архівного відділу Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, архівного відділу Запорізької міської ради, державного архіву Запорізької області із заявами про надання довідки щодо підтвердження його трудового стажу (а.с.19, 21, 23).

Згідно повідомлення архівного відділу Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 25.05.2016 року документи ВАТ «Запорізький Агрос» на зберігання до архівного відділу Запорізької райдержадміністрації не передавалися, місце зберігання документів архіву не відоме (а.с.20).

Згідно повідомлення державного архіву Запорізької області від 30.05.2016 року, документи з особового складу Запорізького районного виробничого відділення по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» (Запорізького районного підприємства по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Агрос», ВАТ «Запорізький Агрос») за 1982-1998 роки на зберігання до державного архіву Запорізької області не надходили, у звязку з чим надати довідку про стаж роботи ОСОБА_2 немає можливості (а.с.22).

Згідно архівної довідки архівного відділу Запорізької міської ради від 03.12.2015 року документи Запорізького районного підприємства по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Агрос», ВАТ «Агрос» до архівного відділу міської ради на зберігання не надходили (а.с.24).

Крім того, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ВАТ «Запорізький Агрос» з 28.10.2010 року перебуває в стані припинення за судовим рішенням. Судове рішення про неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, від 24.12.2009 року, 15.01.2010 року, у справі №2а-6448/090870, Запорізький окружний адміністративний суд (а.с.45-47).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2009 року припинено юридичну особу ВАТ «Запорізький Агрос» (а.с.83, 84).

Вказані обставини підтверджують неможливість витребування у підприємства, архівних установ відповідних документів на підтвердження трудового стажу позивача.

Згідно п.2 Порядку у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до Положення про комісію при управлінні Пенсійного фонду з розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, начальник управління Пенсійного фонду України в районі, як голова комісії при управлінні Пенсійного фонду з розгляду питань повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій зобовязаний був винести це питання на розгляд згаданої комісії, а не самостійно відмовляти у розгляді цього питання.

Як зазначалось вище, судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «Запорізький Агрос» знаходиться в стадії припинення, звернутись безпосередньо до підприємства з приводу підтвердження наявності чи відсутності трудового стажу позивача неможливо, в державних архівах відсутні документи вказаного підприємства.

За вказаних обставин, Управлінню Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя слід було розглянути на комісії заяву ОСОБА_2 про підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що в даному випадку бездіяльність відповідача, який не забезпечив розгляд цього питання на засіданні комісії, є протиправною, з чим погоджується колегія суддів.

Факт роботи ОСОБА_2 з 15.10.1982 року по 30.09.1998 року у ВАТ «Запорізькій Агрос» в судовому засіданні першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4. Як вбачається з постанови суду першої інстанції, вказані свідки знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві, на момент звільнення позивача продовжували працювати на цьому підприємстві, що підтверджується їх трудовими книжками, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.106-108, 109-112).

Крім того, свідки пояснили суду першої інстанції, що у звязку з неодноразовою зміною керівництва та їх недбалим ставленням до своїх обовязків на підприємстві належним чином не зберігалась документація щодо особового складу працівників та бухгалтерська облікова документація, а після фактичного припинення діяльності підприємства вся документація в паперовому вигляді знаходилась в підвальному приміщенні, де згодом була затоплена та пошкоджена. До архівних установ будь-які документи щодо працівників підприємства не здавались.

Вказані обставини апелянтом не спростовані.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя не доведено правомірність відмови ОСОБА_2 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 15.02.1982 року по 30.09.1998 року у ВАТ «Запорізькій Агрос».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2016 року у справі №2-а/337/2912/16-а залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2016 року у справі №2-а/337/2912/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак