Справа № 381/4117/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/4117/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулова Н.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування позивачу при призначенні пенсії державного службовця до розрахунку розміру пенсії державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової допомоги за сумлінну працю, індексації заробітної плати, на які було нараховано та фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і випалу пенсії позивача у розмірі 87 % від заробітної плати за період, який був врахований при призначенні пенсії за 24 календарні місяці роботи, згідно з довідкою від 04.10.2016 р. № 3888 про складові заробітної плати, з урахуванням зазначених в ній сум 10 окладів, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової допомоги за сумлінну працю та сум індексації заробітної плати, та всіх складових, а саме в сумі 40699,02 грн.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у Фастівському ОУПФУ Київської області та отримує пенсію за віком державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу».

17.10.2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про включення до складу її заробітної плати, з розміру якої здійснюється обчислення пенсії, складових, зокрема «Інших виплат», отриманих нею у період з травня 2009 року по квітень 2011 року, та додала довідку від 04.10.2016 р. № 9888/07.

Листом від 18.10.2016 р. № 279/Г-01 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні її вимог з тих підстав, що такі складові як матеріальна допомога на оздоровлення, індексації, надбавки за вислугу років не включаються до складових заробітної плати, що враховується під час перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що фактично судом першої інстанції позовні вимоги задоволено частково з тих підстав, що суми «інших виплат» повинні бути враховані відповідачем при обчисленні пенсії позивача, оскільки на них нараховувались та сплачувались страхові внески.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак вважає, що рішення суду підлягає зміні шляхом визначення, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу», який був чинним на момент виникнення у позивача права на пенсію та у відповідній редакції (далі - Закон № 3723-XII), «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР), «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 4 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, що у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, та є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування був нарахований на всі виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації, отриманих позивачем у період з 01.05.2009 р. по 08.04.2011 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою / а.с. 13 /, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні її пенсії.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що право на врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивач набула ще на момент призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII у відповідній редакції.

Доводи апелянта про те, що матеріальна допомога не є складовою частиною заробітної плати і сам факт сплати з неї внесків не є підставою для її включення до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні його пенсії, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищевикладене.

Посилання апелянта на те, що наразі діє новий Закон України «Про державну службу» та нова редакція постанови КМУ № 865, якими не передбачено можливості перерахунку пенсії державного службовця як про таке просить позивач, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки, по-перше, позивач набула право на розрахунок її пенсії з урахуванням всіх сум її заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто й «інших виплат», за ст.37 Закону № 3723-XII на момент призначення їй пенсії.

Твердження апелянта про те, що пенсія позивача підлягає перерахунку у розмірі 60 % також є безпідставними, оскільки така відсоткова ставка застосовується не при перерахуванні раніше призначених пенсій, а тільки при призначенні пенсій особам, які набули відповідне право після внесення змін до законодавства.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність його дій при відмові позивачу в перерахунку її пенсії, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині щодо визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання його здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та індексації, що вказані у довідці від 04.10.2016 р. № 3888/07 за період з 01.05.2009 р. по 08.04.2011 р. та вважає, що судом доцільно та правильно застосовано норми ст. 11 КАС України стосовно виходу за межі позовних вимог і захисту прав позивача саме у такий спосіб.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору та фактично частковому задоволенню позовних вимог в абзаці першому резолютивної частини постанови було неправильно визначено обсяг позовних вимог, що підлягають задоволення, а саме не вказано, що вони підлягають задоволенню лише частково, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України, є правовою підставою для зміни оскаржуваного судового рішення шляхом викладення абзацу першого резолютивної частини в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково» та доповнення резолютивної частини рішення абзацом четвертим: «У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити».

Отже, апеляційна скарга управління Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області підлягає задоволенню частково, а постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року - зміні шляхом викладення абзацу першого резолютивної частини в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково» та доповнення резолютивної частини рішення абзацом четвертим: «У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити».

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - задовольнити частково.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року - змінити, виклавши абзац перший її резолютивної частини в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково» та доповнення її резолютивної частини абзацом четвертим: «У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 08.02.2017 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.