Справа № 2а-6086/10/2570
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6086/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бородавкіної С.В.

при секретарі Андрушко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівські інсталяційні системидо Державної податкової інспекції у м. Чернігові про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

02.12.2010 року позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові і просить скасувати податкове повідомлення-рішення № /2 від 22.07.2010 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до п.п. 7.4.1 ,п.7.4 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість». податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів( у тому числі при їх імпорті), послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом цього пункту). У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеним цим підпунктом документами. Проте позивачем на перевірку були надані всі документи щодо підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум нарахованого податку на додану вартість у зв'язку із отриманням від ТОВ «Інватруд», СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3 транспортних послуг, а саме: податкові накладні, рахунки-фактури, рахунки, акти надання послуг, заявки, виписки з банку по особовому рахунку. Надані на перевірку документи підтверджують отримання позивачем транспортних послуг у зв'язку із господарською діяльністю позивача. Таким чином, позивач не порушував п.п. 7.4.1 , 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість».

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали та зазначили, що за результатами виїзної планової перевірки ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи" встановлено, що ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи" завищило валові витрати за рахунок включення до їх складу отриманих від ТОВ „Інватруд", СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3 автотранспортних послуг в сумі 9831,66 грн., які не підтвердженні належним чином оформленими первинними документами щодо їх зв'язку з господарською діяльністю товариства, а саме: відсутні товарно-транспортні накладні. Надані платником до розгляду первинної скарги податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та інше не містять інформації, що доводить зв'язок даних витрат з господарською діяльністю ТОВ "Чернігівські Інсталяційні Системи", а саме: кількість кілометрів від місця завантаження та розвантаження товару, пункти вибуття та прибуття; вартість послуги за 1 кілометр та інше. За результатами перевірки ДПІ у м. Чернігові не були враховані вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо включення до податкового кредиту 1738 грн. ПДВ операціях з ТОВ „Інватруд", СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3, який задекларований у складі податкового кредиту декларацій з ПДВ за серпень, за вересень, за жовтень і за листопад 2008 року та за липень, за серпень і за вересень 2009 року. Суми ПДВ відображені ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи" в додатках 5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до цих декларацій. Враховуючи зазначене, ДПА в Чернігівській області рішенням від 09.07.2010р. №1219/10/25-020, прийнятим за розглядом повторної скарги, зокрема, збільшила суму донарахованого податку на додану на 1738 грн. та застосувала 869 грн. штрафної санкції. Посилання у позовній заяві на те, що акт перевірки за номером №82/23/35884445 керівництво ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи" не підписувало і не отримувало, то відповідно до п.п.4.5 п.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства працівниками ДПІ у м. Чернігові за результатами проведеної перевірки ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи" 10 лютого 2010 року був складений акт перевірки. В журналі ДПІ реєстрації актів (довідок) документальних невиїзних, планових та позапланових виїзних перевірок працівниками ДПІ у м. Чернігові акту був присвоєний №82. Разом з тим, при нумерації акту працівниками ДПІ була допущена помилка при зазначенні в номері коду перевіреного платника податків - ТОВ „Чернігівські Інсталяційні Системи", а саме вказаний номер 35884094, замість 35884445. Про допущення помилки у м. Чернігові було повідомлено платника листом від 11 березня 2010 року №2815/10/23-208. Тому вважають, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №/2 від 22.07.2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 2607,00 грн. є повністю правомірними і прийняте на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне:

10.02.2010 року працівниками Державної податкової інспекції у м.Чернігові було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧІС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 21.05.2008 року по 30.09.2009 року, іншого законодавства за період з 21.05.2008 р. по 30.09.2009 р. (а.с.21).

За результатами виїзної планової перевірки було складено акт № 82/23/35884094 від 10.02.2010 року (а.с.21-60).

В акті встановлені наступні порушення:

1) п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997 року (із змінами та доповненнями) підприємством занижено податок на прибуток на 20023 у тому числі за II квартал 2008р. у сумі 9164 грн., за III квартал 2008р. у сумі 8744 грн., IV квартал 2008р. у сумі 1569 грн. за III квартал 2009р. у сумі 546 грн.;

2) п.п.7.4.1. п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість", що призвело до заниження податку на додану вартість на 14052 грн., в тому числі за червень 2008 року на суму 10175 грн., за липень 2008 року на суму 947 грн., за серпень 2008 року на суму 2930 грн.

3) п.3.4 ст.3; п.п.4.2.15 п.4.2 ст.4; п.7.1 ст.7; п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8; п.9.10 ст.9; п.п."а" п.19.2 ст.19; п.п.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889- IV, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму - 15,95 грн. ( 2009 рік).

4) п.п. 2.6, п.п. 2.9, п.п.2.11 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. № 637, на загальну суму 364,23 (а.с.59).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.07.2010 за № /2 за платежем податок на додану вартість на суму 2607 грн. з них: 1738 грн. за основним платежем, 869 грн. за штрафними санкціями.

14 травня 2010 р. ТОВ «ЧІС» було подано до ДПІ у м.Чернігові скаргу на податкові повідомлення-рішення, в якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.02.2010 р. № /0, № /0.

09.07.2010 року рішенням про результати розгляду первинної скарги було залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 19.02.2010 р. № /0, № /0 та збільшено податкове зобовязання по податку на додану вартість на суму 2607 грн., в тому числі податок 1738 грн. та штрафна (фінансова) санкція у розмірі 869 грн. відповідно до вимог п.п.7.4.1. п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (а.с.17-20).

23.09.2010 року ТОВ «ЧІС» було подано до Державної податкової адміністрації Чернігівської області повторну скаргу, в якій товариство просило скасувати повідомлення-рішення від 22.07.2010 року № /2.

22.11.2010 року Державною податковою адміністрацією в Чернігівській області було винесено рішення про результати розгляду повторної скарги, яким було залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 22.07.2010 року № /2 (а.с.12-16).

Згідно п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих актів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо повязані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялись або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Зазначені обставини не були доведені відповідачем в судовому засіданні.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997, № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

За змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону N 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з положень підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з наступних подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення до складу податкового кредиту сум нарахованого податку на додану вартість необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Досліджені в судовому засіданні первинні документи, а саме: податкові накладні, рахунки-фактури, рахунки, акти надання послуг, заявки, виписки з банку по особовому рахунку підтверджують отримання позивачем транспортних послуг від ТОВ «Інватруд», СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3, що повязані з господарською діяльністю позивача.

Операції з придбання товарів мали реальний характер, протилежне ДПІ у м. Чернігові не доводить.

А наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України Про податок на додану вартість необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, є підставою для формування податкового кредиту, оскільки відомості у досліджених документах підтверджують проведення таких операції.

Таким шляхом суд прийшов до висновку, що відповідачем в акті перевірки неправомірно зазначено про порушення позивачем пп. 7.4.1 та п п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість і завищення ПДВ на загальну суму 14 052 грн.

Так, надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № /2 від 22 липня 2010 року.

Встановивши на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами надання контрагентами позивачу автотранспортних послуг, відображення таких операцій в бухгалтерському обліку позивача та надання до перевірки всіх необхідних первинних документів, суд вважає, що відповідачем неправомірно було прийнято податкове повідомлення-рішення.

Крім того, необхідно зазначити, що центральним податковим органом не видавались обовязкові до виконання платниками податків акти щодо підтвердження товарно-транспортними накладними в податковому обліку повязаних з господарською діяльністю отриманих автотранспортних послуг.

Враховуючи, що оскільки позивачем не було порушено вимог Закону України «Про податок на додану вартість», тому позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові № /2 від 22 липня 2010 року з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові № /2 від 22 липня 2010 року.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Бородавкіна С.В.