Справа № 803/1862/13-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 р. Справа № 876/9945/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника відповідача: Ярошика Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгівельні мережі» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.05.2013 № , № .

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що товариство правомірно формувало витрати та податковий кредит по господарських операціях із придбання послуг у ТзОВ «ВК «Віконні системи», реальність яких підтверджується первинними документами. Разом з тим, можливі порушення контрагентами позивача податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення ТзОВ «УТМ» як добросовісного платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ. Просив позов задоволити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області ДПС від 30 травня 2013 року № , № .

Постанову суду першої інстанції оскаржила Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у період з 19.04.2013 по 25.04.2013 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «УТМ» з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «ВК «Віконні системи» за період з жовтня 2011 року по січень 2013 року та ТзОВ «Феміда-Інтер» за період з жовтня 2012 року по січень 2013 року, про що складено акт від 08.05.2013 № 2685/22.1/34310279.

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем, а саме: статті 185, пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.2 статті 200 ПК України, внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету по взаємовідносинах з ТзОВ «ВК «Віконні системи» на загальну суму 13534,00 грн., в т. ч. за жовтень 2011 року - 13534,00 грн.; підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 135.1, 135.2 статті 135 ПК України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток, що підлягав сплаті до бюджету на загальну суму 15564,00 грн., в т.ч. за ІV квартал 2011 року в сумі 15564,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки від 08.05.2013 № 2685/22.1/34310279 Луцькою ОДПІ 30.05.2013 прийняті податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 15564,00 грн. (т.1, а. с. 21) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 20301,00 грн. (в т. ч.: за основним платежем - 13534,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6767,00 грн.).

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені в адміністративному порядку.

Рішеннями Головного управління Міндоходів у Волинській області від 04.07.2013 № 588/10/10.2-06 про результати розгляду первинної скарги та Міністерства доходів і зборів України від 12.08.2013 № 8646/6/99-99-10-01-15 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення, прийняті Луцькою ОДПІ 30.05.2013 № , № залишено без змін, а скарги ТзОВ «УТМ» - без задоволення.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 04.10.2011 між ТзОВ «УТМ» як замовником та ТзОВ «ВК «Віконні системи» як підрядником було укладено договір підряду № 4/10.

Згідно з умовами договору підряду замовник доручає, а підрядник зобов'язується власними силами та засобами (та/або силами і засобами субпідрядників) на замовлення замовника та у відповідності до умов договору виконати будівельно-монтажні роботи згідно з проектною документацією, по реконструкції та переоснащенню на об'єктах замовника, що розташовані за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 103/1.

Згідно пункту 4.1 договору підряду загальна вартість робіт визначається на підставі актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Оплата вартості проводиться по завершенню робіт, що передбачені договором, протягом 20-ти робочих днів з моменту підписання кожного акту прийому-передачі виконаних робіт, в якому зазначається тривалість виконання робіт та їх вартість (пункт 5.1 договору). Пунктом 8.1 договору встановлено, що здача-приймання робіт (кожного окремого етапу виконаних робіт) здійснюється сторонами за актом прийому-передачі в останній робочий день кожного календарного місяця в якому підрядником виконувались роботи, що передбачені договором.

Договір укладено на строк до 31.12.2011, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань.

Як вбачається з акту прийому-здачі виконаних робіт від 26.10.2011 № 305, що вартість виконаних робіт становить 81202,41 грн., в тому числі ПДВ - 13533,73 грн. Розрахунки між ТзОВ «УТМ» та ТзОВ «ВК «Віконні системи» за договором здійснювалися сторонами у безготівковій формі та повністю, що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2011 № 1332 про перерахування коштів в сумі 81202,41 грн.

Разом з тим, ТзОВ «ВК «Віконні системи» виписано податкову накладну від 26.10.2011 № 163 ПДВ у сумі 13533,73 грн. за податковою накладною позивач включив до податкового кредиту за жовтень 2011 року, а 67668,68 грн. - до складу валових витрат за четвертий квартал 2011 року.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Згідно з пунктом 138.2 статті 138, підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відтак, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Апеляційний суд також звертає увагу, що об'єкт, щодо якого укладено договір підряду від 04.10.2011 № 4/10, знаходиться на вул. Грушевського, 103/1 в м. Дрогобич Львівської області. Позивач набув право користування таким об'єктом нерухомості на підставі договору оренди приміщення від 03.10.2011 № 0-31/11 для розміщення магазину. Як встановлено актом перевірки позивача, останній здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту, торгівлю м'ясом та м'ясопродуктами.

За таких обставин, подані позивачем під час перевірки та в ході судового розгляду справи зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій із виконання робіт ТзОВ «ВК «Віконні системи», а понесені ТзОВ «УТМ» витрати за договором підряду від 04.10.2011 № 4/10 мають тісний взаємозв'язок із його господарською діяльністю, оскільки згідно із договором були виконані внутрішні ремонтні роботи, ремонт фасаду та заміна вікон у магазині «М'ясна точка» в м. Дрогобич по вул. Грушевського, 103, що належить позивачу, та в подальшому вказаний магазин після його відкриття приносив прибуток, що свідчить про ділову мету позивача у таких операціях, його добросовісність, зміну в структурі його активів та зобов'язань.

Відтак, позивач правомірно формував витрати з податку на прибуток по таких операціях та податковий кредит з ПДВ, а донарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток та ПДВ згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями по цих операціях є безпідставним.

За таких обставин, можливі порушення вимог податкового законодавства з боку контрагента не можуть позбавляти добросовісного платника права на формування витрат та податкового кредиту по операціях із таким контрагентом. Крім того, необхідно врахувати, що одержання від вказаного контрагента будь-яких додаткових документів по спірних операціях є неможливим з огляду на те, що ТзОВ «ВК «Віконні системи» припинено з 03.10.2013, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 04.08.2016 № 22143496.

Згідно з ч. 2 с. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року у справі №803/1862/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.02.2017 року