Справа № 332/3281/16-а(2-а/332/145/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2017 року справа № 332/3281/16-а(2-а/332/145/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року по справі № 332/3281/16 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача призначити та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, згідно поданої заяви від 09.09.2016 року, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №1 була призначена позивачу з 28.03.1997 року, а тому підстави для призначення пенсії за віком на підставі заяви поданої 09.09.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення відсутні. Також зазначає, що під час перерахунку пенсії, величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалась під час призначення пенсії.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити, постанову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 28.03.1997 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

09 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. (а.с. 8)

Листом від 23 вересня 2016 року № 134/к-8 УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, зокрема із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2015 рік, оскільки пенсія за віком заявнику вже виплачується. (а.с.9-10)

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що пільгова пенсія по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а пенсія за віком це загально визначена пенсія для усіх категорій осіб та оскільки позивач жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком виникло у позивача вперше 09.09.2016 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Приписами ст. 26 Закону № 1058-IV визначено вік при досягненні якого призначається пенсія за віком за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.03.1997 року здійснено відповідачем згідно з приписами наведених вище правових норм та у відповідності до п. 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якого пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, позивачу з 28.03.1997 року вже було призначено первинно пенсію за віком довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (протокол від 10.04.1997 № 132437 - а.с.7).

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивачу у 1997 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, з 09.09.2016 року є необґрунтованою.

Таким чином, твердження позивача, що в даному випадку їй повинно бути вперше призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, внаслідок чого повинен бути врахований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, є помилковим.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивач на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України № 21-612а14 від 31.03.2015 року, оскільки предметом спору в зазначеній справі було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, та невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року по справі № 332/3281/16 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко