Справа № 640/16741/16-а
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 6 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у м. Харкові Слюсар Дмитра Володимировича про визнання постанови протиправною та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.10.2016 року звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною постанову серії АР №108298 від 19.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно неї та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою 19.10.2016 року інспектором патрульної поліції її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає постанову незаконною. 19.10.2016 р. приблизно в 15 год. вона керувала автомобілем НОМЕР_1, і рухалася по вул. Переможців у напрямку до вул. Полтавський Шлях. На перехресті вул. Переможців і Полтавський Шлях у зв'язку з ДТП регулювання дорожнього руху здійснював співробітник поліції відповідно до п.8.3 ПДР. Сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов'язковими для виконання. У зв'язку з тим, що регулювання руху не співпадала з сигналами світлофора і дорожніми знаками, встановленими на даному перехресті, їй знадобилася особлива концентрація і посилена увага для повороту наліво з вул. Переможців на Полтавський Шлях. При виконанні вимог регулювальника і здійснюючи поворот наліво, інспектор жестом вказав зупиниться. Після чого, інспектор звинуватив її в скоєнні правопорушення, передбаченого п. 2.9 ПДР України. Відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Інспектор неправильно встановив обставини при розгляді постанови, оскільки в її діях немає факту правопорушення, вона не розмовляла по телефону і не тримала його в руках, коли керувала автомобілем. Вона не могла фізично порушити п. 2.9 ПДР України, оскільки автомобіль обладнаний заводом-виробником технічним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, і у випадку надходження сигналу виклику автоматично спрацьовує підключення без використання рук водія. Також у спірній постанові не вказані свідки правопорушення, не додані фото-відео фіксації правопорушення.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, позивач надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог.

Відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, письмових заперечень не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №108298 від 19.10.2016 року, складеної інспектором 6 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у м. Харкові Слюсар Дмитром Володимировичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У зазначеній постанові вказується, що 19.10.2016 року о 15 год. 03 хв. по вул. Полтавський шлях, 175, у м. Харкові, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху транспортним засобом користувалася засобом зв'язку тримаючи його в руках, а саме розмовляла по телефону, чим порушила п. 2.9д ПДР України, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові позивач зазначила, що «з постановою не згодна, по телефону не розмовляла», отже позивач з самого початку оспорювала допущене порушення.

В судовому засіданні позивач пояснила, що 19.10.2016 року при керування своїм автомобілем вона не розмовляла по телефону і не тримала його в руках. Її автомобіль обладнаний заводом-виробником технічним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, і у випадку надходження сигналу виклику автоматично спрацьовує підключення без використання рук водія.

Позивачем також надано «карту даних» на автомобіль НОМЕР_1, з якої видно, що на автомобіль виробником встановлено технічний пристрій «комфортна телефонія», що дозволяє вести телефонні перемови без допомоги рук.

Відповідач в судове засідання не з'являвся неодноразово, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, при цьому яка одразу в постанові вказувала про незгоду з постановою та заперечення факту розмови та тримання телефону в руках. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстави для ствердження по порушення позивачем вимог п. 2.9д ПДР України відсутні, тому оскаржувана постанова від 19.10.2016 року про притягнення позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконною.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Так єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, при цьому ОСОБА_1 одразу з правопорушенням була не згодна, тобто з самого початку оспорювала допущене порушення.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.71 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови серії АР №108298 від 19.10.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності - підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи, що оскаржувана постанова визнана протиправною і відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, то провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП, а відповідач є посадовою/службовою особою суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові, то за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 8, 11, 69, 71, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною постанову Інспектора 6 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції у м. Харкові Слюсар Дмитра Володимировича серії АР №108298 від 19.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові судовій збір у спеціальний фонд Державного бюджету України у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий -