Справа № 758/13001/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу», постанов Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.15 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та постанови №292 від 06.04.2016 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»;

- зобов'язати відповідача провести з 01.12.2015 перерахунок та виплату позивачу зазначеної пенсії державного службовця виходячи із нових складових заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.15 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі №2102-13/28329-09 від 02.09.2016 і врахованих раніше надбавок та премій за останні 24 календарні місяці у розмірі 80% заробітної плати;

- зобов'язати відповідача провести з 01.05.2016 перерахунок та виплату позивачу зазначеної пенсії державного службовця виходячи із нових складових заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно постанови №292 від 06.04.2016 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі №2102-13/28329-09 від 02.09.2016 і врахованих раніше надбавок та премій за останні 24 календарні місяці у розмірі 80% заробітної плати .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії, в частині позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії державного службовця, що стосуються періоду до 24 квітня 2016 року залишено без розгляду, в решті вимог відкрито скорочене провадження.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_3 Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії), в розмірі 80% заробітної плати, починаючи з 24.04.2016, у зв'язку з підвищенням заробітної платина на підставі довідки Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 02.09.2016 №2102-13/28329-09 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», з урахуванням проведених раніше виплат. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії), в розмірі 80% заробітної плати, починаючи з 01.05.2016, у зв'язку з підвищенням заробітної платина на підставі довідки Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 02.09.2016 № 2102-13/28329-09 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 № 292, з урахуванням проведених раніше виплат. Стягнуто з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з травня 2005 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 % від суми заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09.12.2015 встановлені з 01.12.2015 нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016, встановлено з 01.05.2016 нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів.

12 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням посадового окладу працюючого державного службовця за останнім місцем роботи згідно довідки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 № 292.

Листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №24329/08 від 26.09.2016 ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність законодавчо визначених правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Відповідачем зазначено, що відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовця, натомість пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Виходячи з вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що законодавчі підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до поданих документів - відсутні.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку про необґрунтованість відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсії позивачу має здійснюватись виходячи з норм закону, які були чинними та діяли на момент призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Пенсійного фонду щодо відмови у здійснені перерахунку пенсії позивачу як державному службовцю на час його звернення з такою заявою з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 371 Закону України «Про державну службу» у редакції, що діяла з 04 лютого 2003 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набув чинності 01 січня 2015 року, положення ст. 371 Закону України «Про державну службу» викладені у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям був визначений у п.п. 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Вказані норми права передбачали, що перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з 15 грудня 2015 року, однак застосовується з 01 грудня 2015 року, норми і положення, які встановлювали порядок і умови перерахунку пенсії були виключені.

Вказаною постановою були також підвищені розміри посадових окладів працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Після набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, новий нормативно-правовий акт, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям не приймався.

Вирішуючи питання про наявність підстав для перерахунку пенсії за вказаних обставин, колегія суддів виходить з того, що станом на момент підвищення розмірів посадових окладів працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери ст. 371 Закону України «Про державну службу» передбачала право осіб, яким призначена пенсія згідно з вказаним Законом, на її перерахунок, однак не визначала порядку і умов його здійснення. Відповідно до вказаної норми права умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Враховуючи, що ст. 371 Закону України «Про державну службу» передбачено здійснення перерахунку призначених пенсій державним службовцям, проте Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію наведеної норми, колегія суддів вважає, що відповідна категорія осіб мала право на перерахунок пенсії в порядку та на умовах, які існували до набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

Відповідно до раніше встановленого порядку перерахунок пенсії здійснювався у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Таким чином, з 01 грудня 2015 року у осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» виникли передумови для перерахунку її розміру.

Разом з цим, відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у редакції, що діяла до набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Отже, право на перерахунок пенсії у особи виникає після подачі відповідних заяви та довідки про розмір заробітної плати.

З 01 травня 2016 року із набуттям чинності новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII правове регулювання вказаних правовідносин змінилося.

Відповідно до ст. 90 вказаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пп. 1 п. 2 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» № 889-VIII Закон України «Про державну службу» 3723-XII (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу) був визнаний таким, що втратив чинність.

Водночас, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що до даних правовідносин необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який був чинний на час їх виникнення. Часом виникнення спірних правовідносин є дата звернення позивача до пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії разом із довідкою про заробітну плату.

Враховуюче те, що ОСОБА_3 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії 12 вересня 2016 року (тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності новим Законом України «Про державну службу» № 889-VIII), колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення даного адміністративного позову немає.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Водночас, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР). У Рішенні № 2-рп/99 ( v002p710-99 ) від 02.1999 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що ОСОБА_3 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії 12 вересня 2016 року, тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності новим Законом України «Про державну службу» №889-VIII, норми якого не містять такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Посилання позивача на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

А тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі №21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяв на час призначення пенсії, та постанов Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 та №292 від 06.04.2016, як скаржник просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи апелянта щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на практику Вищого адміністративного суду України, ухвала від 17.01.2017 року справа №621/1632/16-а, не приймається до увагу, оскільки відповідно до статті 244-2 КАС України встановлено обов'язковість рішень саме Верховного Суду України.

Крім того, Вищим адміністративним судом України 17.01.2017 року у справі №127/8931/16-а була викладена протилежна позиція у зазначеній категорії справ, в якій висловлено позицію про правомірність дій органів Пенсійного фонду з огляду на відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Посилання позивача на бездіяльність держави не приймається судом до уваги, оскільки законом було надано право Кабінету Міністрів України встановлювати умови і порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Пленум Верховного Суду України №16 від 16 вересня 2016 року, розглянувши подання голови Верховного Суду України про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з таким поданням, з огляду на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) утратив чинність.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.