Справа № 150/27/13- а
Суддя: Суперсон С. П.
Дата ухвалення: 2013-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №150/27/13-а
Провадження по справі №2-а/150/3/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2013 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді С.П. Суперсона

при секретарі Д.Г. Бровко

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чернівецької районної спілки споживчих товариств Чернівецького району Вінницької області до Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області про визнання протиправним рішення 13 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області від 26.06.2012 року Про скасування рішень: 7 сесії 5 скликання від 23.03.2007 року, 7 сесії 6 скликання від 17.10.2011 року, 12 сесії 6 скликання від 27.04.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася Чернівецька районна спілка споживчих товариств з позовом до Чернівецької селищної ради, посилаючись на протиправність рішення 13 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради від 26.06.2012 року, яким скасовано рішення від 23.02.2007 року, 17.10.2011 року та від 27.04.2012 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють на підставі довіреності, в судовому засіданні свої вимоги підтримали, просили їх задоволити повністю, викладене в позовній заяві підтвердили. Зазначили, що протягом останніх двадцяти років з моменту передачі колгоспних ринків системі споживчої кооперації, Чернівецькою райспоживспілкою використовується земельна ділянка по вул. Леніна, 93 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області. В даний час на вказаній земельній ділянці розташований м*ясний павільйон, вбиральня, які належать Чернівецькій рай спілці споживчих товариств на праві власності. Земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України (ред..1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об*єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При передачі підприємствами, установами, організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам та організаціям разом з цими об*єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Зауважили, що у 1989 році Вінницька обласна спілка споживчих товариств передала ринки районним спілкам товариств області, зокрема, у жовтні 1989 року Могилів Подільській районній спілці споживчих товариств. 29.11.1990 року Постановою Верховної Ради України було відновлено Чернівецький район як адміністративно територіальну одиницю, тому Могилів Подільська районна спілка споживчих товариств передала ринок в смт. Чернівці по вул. Леніна, 93 разом з іншими сільськими ринками району Чернівецькій райспоживспілці. Представники позивача вважають, що рішення, прийняте 26.06.2012 року на 13 сесії 6 скликання Чернівецькою селищною радою, порушує права Чернівецької районної спілки споживчих товариств користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені будівлі та споруди.

Представники відповідачів селищний голова Чернівецької селищної ради ОСОБА_3 та спеціаліст землевпорядник Чернівецької селищної ради ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнають, заперчують проти їх задоволення. Зауважили, що відповідно до Рішення Конституційного Суд України № 7 рп/2009 від 16 квітня 2009 року органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. В даному випадку ідеться про правовідносини, які не виникли, тому сесія Чернівецької селищної ради мала право скасувати раніше прийняті нею рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Чернівецької районної спілки споживчих товариств, ґрунтуючись на наступних підставах.

23 лютого 2007 року на 7 сесії 5 скликання Чернівецької селищної ради було прийнято рішення Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для облаштування території ринку /а.с. 16/.

17 жовтня 2011 року на 7 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради було прийнято рішення Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Чернівецькій районній спілці споживчих товариств /а.с. 17/.

27 квітня 2012 року на 12 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради було прийнято рішення Про внесення змін в рішення 7 сесії 6 скликання від 17.10.2011 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Чернівецькій районній спілці споживчих товариств, зокрема, скасовано пункт 1 зазначеного рішення, в якому ідеться про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Чернівецькій районній спілці споживчих товариств для облаштування території ринку по вул. Леніна, 93 смт. Чернівці /а.с. 18/.

26 червня 2012 року на 13 сесії 6 скликання Чернівецькою селищною радою прийнято рішення, яким скасовано вище перераховані рішення, прийняті 23.02.2007 року, 17.10.2001 року та 27.04.2011 року, про прийняття якого відповідно до пункту 4 повідомлено правоохоронні та фіскальні органи /а.с. 15/.

31.07.2012 року прокуратурою Чернівецького району було внесено протест на рішення 13 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради від 26 червня 2012 року, який було розглянуто 10.08.2012 року на 14 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради. На сесії були присутні 16 депутатів (всього депутатів селищної ради 20 осіб). Одноголосно прийнято рішення відхилити протест в. о. прокурора Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_5, про що свідчать протокол та рішення 14 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради від 10 серпня 2012 року /а.с. 21-22; 20/.

Обставини, викладені в адміністративному позові Чернівецької райспоживспілки, грунтуються на нормах та положеннях Земельного кодексу України в редакції від 1991 року, що суперечить чинному земельному законодавству.

Так, у звязку з тим, що земельна ділянка, про яку йде мова в адміністративному позові, перебувала в постійному користуванні Чернівецької райспоживспілки , частина 6 Перехідних Положень Земельного кодексу та стаття 92 даного кодексу встановлює порядок користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 92 право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Відповідно до ч.2 ст.92 Земельного кодексу України субєктами права постійного землекористування можуть бути лише державні та комунальні підприємства, установи та організації, тобто юридичні особи. Зазначене свідчить про те, що не можуть використовувати земельні ділянки на праві постійного землекористування фізичні особи та іноземні юридичні особи.

Статтею 80 Цивільного кодексу України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законодавством порядку. Залежно від порядку створення закон розрізняє юридичні особи приватного права та юридичні особи публічного права. Саме останні можуть набувати статусу постійних землекористувачів. Вони створюються розпорядчими актами Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування і функціонують для здійснення завдань публічного характеру.

Статтею 93 ЗК України 2001 року не передбачено надання земельних ділянок у постійне користування громадянам і юридичним особам, заснованим громадянами України або юридичними особами України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, а також іноземним державам. Вони мають право набувати земельні ділянки у приватну власність або в оренду. Іноземні громадяни та особи без громадянства, іноземні юридичні особи та іноземні держави не мають права набувати у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Вони можуть брати такі землі в оренду. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності згідно зі ст. 92 ЗК набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Відповідно до Земельного кодексу України особи, які не можуть бути субєктами права постійного користування земельними ділянками, у відповідності з його Перехідними положеннями повинні до 1 січня 2005 р переоформити в установленому порядку зазначене право на право приватної власності або на оренду. Однак, в термін, визначений нормою Земельного кодексу, Чернівецькою райспоживспілкою не переоформлено право користування земельною ділянкою, тобто не зареєстровано у встановленому законом порядку договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Оренда земельної ділянки самостійний вид використання землі на праві користування. Основними принципами оренди земельної ділянки є строковість і платність. Принцип строковості полягає в тому, що оренда земельної ділянки завжди повязана із встановленням строку її використання (не більше 50 років). Відповідно до принципу платності при оренді земельної ділянки обовязково визначається певний розмір орендної плати за її використання у таких передбачених законом формах, як грошова, натуральна або відробіткова.

Згідно із законодавством метою використання земельної ділянки на умовах оренди є здійснення орендарем підприємницької та іншої діяльності.

Підставою набуття права оренди земельної ділянки із земель приватної власності вважається укладення відповідного договору оренди. Оскільки, надання в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішень уповноважених органів, то підставою виникнення орендних земельних відносин є рішення компетентного органу та договір оренди земельної ділянки.

23 лютого 2007 року 7 сесія 5 скликання Чернівецької селищної ради прийняла рішення про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для облаштування території базару. Однак, відповідно до зазначено рішення дозвіл надавався не Чернівецькій райспоживспілці, а Дочірньому підприємству Чернівецької райспоживспілки Ринок.

Згідно ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Відповідно до норм ч.8 ст. 63 Господарського кодексу України у випадку існування залежності від іншого підприємства, передбачених ст. 126 цього Кодексу, підприємство визнається дочірнім.

Дочірнє підприємство Ринок відповідно до ст. 80 та ст. 81 Цивільного кодексу України є окремою юридичною особою, засновником якої є Чернівецька райспоживспілка. З наведено слідує, що ДП Ринок є окремим субєктом цивільно-правових відносин зі всіма ознаками юридичної особи, визначеної законодавством України, тому рішення 7 сесії 05 скликання Чернівецької селищної ради про дозвіл на розробку проекту відводу від 23 лютого 2007 року стосувалося ДП Ринок, а не Чернівецької райспоживспілки.

Крім цього, Управління культури і туризму Вінницької обласної державної адміністрації погодило проект землеустрою за вихідним № 1554/02/-20 від червня 2008 року ДП Ринок, а не Чернівецькій райспоживспілці. Однак, при затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування території ринку Чернівецькою селищною радою допущено помилку, затвердивши вказаний проект відводу на користь Чернівецької райспоживспілки, тоді як клопотання про дозвіл на розробку проекту, рішення про надання дозволу на розробку, погодження землеустрою надавалося зовсім іншій юридичній особі ДП Ринок. Після виявлення розбіжностей та неточностей у проекті відводу, а також помилок у рішенні сесії селищної ради , 27 квітня 2012 року 12 сесією 6 скликання Чернівецької селищної ради прийнято рішення про внесення змін в рішення 7 сесії 6 скликання від 17 жовтня 2011 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Чернівецькій районній спілці споживчих товариств. Однак, Чернівецькою райспоживспілкою не взято до уваги зауваження щодо проекту землеустрою. На постійну комісію проект не був представлений, також він не був представлений і на сесію селищної ради, що підтверджено в судовому засіданні показами представників відповідача та визнано представниками позивача. У зв*язку з чим 13 сесія 06 скликання Чернівецької селищної ради від 26 червня 2012 року прийняла рішення щодо скасування прийнятих нею раніше рішень, які стосувалися надання дозволу на розробку проекту землеустрою для облаштування території ринку.

Як зазначається в рішенні Конституційного Суду України № 7 рп/2009 від 16 квітня 2009 року (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59)

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп (v001p710-97) у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України правовідносини виникають лише після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Зазначеною статтею ЗК України встановлено підстави виникнення права власності та права користування земельною ділянкою. Зокрема, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Користуватися земельною ділянкою до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Частиною 2 ст.125 Земельного кодексу України встановлено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

В даному випадку ідеться про правовідносини, які не виникли, оскільки, Чернівецькою райспоживспілкою договір оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку не зареєстровано, тому сесія відповідно до роз*яснень, що містить Рішення Конституційного Суду України 7 рп/2009 від 16 квітня 2009 року, мала право скасувати раніше прийняті нею рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем надано належні та достатні докази, які спростовують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об*єктивному дослідженні.

На підставі ст., ст.92, 93, 94, 124, 125, 126, ч. 2, 6, 7 Прикінцевих Положень Земельного кодексу України, Закону України Про оренду землі, ст., ст.80, 81, 83 Цивільного кодексу України, ч.8 ст. 63 Господарського кодексу України, керуючись ст. 2, 11, 70, 71, 86, 158, 159, 160, 162, 163, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Чернівецької районної спілки споживчих товариств Чернівецького району Вінницької області до Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області про визнання протиправним рішення 13 сесії 6 скликання Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області від 26.06.2012 року Про скасування рішень: 7 сесії 5 скликання від 23.03.2007 року, 7 сесії 6 скликання від 17.10.2011 року, 12 сесії 6 скликання від 27.04.2012 року, - відмовити.

Відповідно до ст.186 КАС України апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня отриманні копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови у відповідності до ч.3 ст.160 КАС України складено 1 лютого 2013 року.

Суддя: Суперсон С.П.