Справа № 751/11208/16-а
Суддя: Ченцова С. М.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/6/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцової С.М.,

при секретарі Сащенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту її призначення з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми інших виплат неправомірними; зобов'язання відповідача перерахувати пенсію, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 83% суми заробітної плати з моменту її призначення, а саме: з 12.03.2010 року, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії 83% від 1/24 частини розміру інших виплат - матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі 6778,10 грн. та проведеної індексації доходів у розмірі 3536,70 грн., зазначених в довідці від 15 вересня 2016 року №10211/10 та виплатити мені утворену заборгованість негайно, а також стягнути понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 12.03.2010 року вона перебуває на обліку в Чернігівському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" у розмірі 83% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а до січня 2011 року - страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування. Зазначає, що до розрахунку її пенсії не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати. У зв'язку з чим вона зверталась до відповідача з проханням проведення перерахунку її пенсії з донарахування неврахованих при її призначенні сум інших виплат. Але відповідач листом від 28.10.2016 року відмовив у перерахунку пенсії посилаючись на те, що з 01.06.2015 року пенсії, призначені згідно Закону України "Про державну службу" - не перераховуються.

В судовому засіданні 13.01.2017 року позивач надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить: визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту її призначення з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми інших виплат неправомірними; зобов'язати відповідача перерахувати пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 83% суми заробітної плати з 01.10.2016 року, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії 83% від 1/24 частини розміру інших виплат - матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі 6778,10 грн. та проведеної індексації доходів у розмірі 3536,70 грн., зазначених в довідці від 15 вересня 2016 року №10211/10, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігові ради та здійснити виплати, а також стягнути понесені судові витрати.

Сторони в судове засідання 06.02.2017 року не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачем надано заяву про розгляд справи без участі, позов підтримує повністю. Від представника відповідача надіслано письмові заперечення (а.с.26-27), у відповідності до яких просять відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об»єднаному Управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 12.03.2010 року, у розмірі 83% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігова ради позивачу надана довідка від 15.09.2016 року № 10211/10 про складові заробітної плати, в якій зазначені: матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати. У довідці зазначено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.11.2011 року - єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування (а.с.9-10).

06.10.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням інших виплат, що зазначені в довідці про складові заробітної плати.

28.10.2016 року листом № 19330/05 Чернігівське об»єднане Управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у перерахунку пенсії (а.с.8).

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції, на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII (у редакції на час призначення пенсії) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, заперечення відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів №3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України (справи №№21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача на те, що з набранням чинності 01.01.2015 року Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року, пенсії державним службовцям призначаються в розмірі 60 % від суми їх заробітної плати та на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та ряд інших, у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Закону України «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до суб'єкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ст.1, 3, ч.2 ст.6, ст.8, ч.2 ст.19, ст.22, 23, ч.1 ст.24, ст.46, ч.1 ст.50 Конституції України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституцією України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці в перерахунку призначеної пенсії державного службовця підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно частини четвертої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що позивач звернувся до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії 06.10.2016 року, тому позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, тобто з 01.10.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7-9, 11, 71, 158 163, 183-2, 186, ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 33, ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 41, 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні обчислення пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з включенням до розрахунку заробітної плати відповідних сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації доходів.

Зобов'язати Чернігівське об»єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", в розмірі 83 % від суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з усіх складових заробітної плати, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.10.2016 року, відповідно до довідки від 15.09.2016 року № 10211/10, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.М. Ченцова