Справа № 810/1685/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року №810/1685/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., суддів Горобцової Я.В., Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н», Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» з позовом до Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (відповідач-1), Державної фіскальної служби України (відповідач-2), Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області (відповідач-3), у якому позивач з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з направлення форми 18-ОПП до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області;

- скасувати запис №7004917 від 20.11.2015 Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- визнати протиправними та скасувати рішення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» №127/15-229 від 23.11.2015;

- зобовязати Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати висновок про повернення на електронний рахунок ТОВ «Робікон-Н», ІПН 82 в системі електронного адміністрування ПДВ №8305 суми надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 18834,10 грн. для виконання територіальному органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобовязати Державну фіскальну службу України відновити у системі електронного адміністрування ПДВ показник суми, на яку ТОВ «Робікон-Н», ІПН 57 має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 490613,50 грн. для можливості реєстрації без застосування штрафних санкцій наступних податкових накладних, виписаних ТОВ «Робікон-Н»: №9 від 11.11.2015 10640,00 грн. (ПДВ 1773,33 грн.); №13 від 17.11.2,00 грн. (ПДВ 488730,00 грн.); №14 від 18.11.2015 397,00 грн. (ПДВ 66,17 грн.); №11 від 23.11.2015 264,00 грн. (ПДВ 44,00 грн.);

- зобовязати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування ПДВ показник суми, на яку ТОВ «Робікон-Н», ІПН 82 має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 115778,66 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 відповідача Реєстраційну службу Вишгородського районного управління юстиції Київської області замінено на його функціонального правонаступника Вишгородську районну державну адміністрацію Київської області (відповідач-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у відповідача-1 правових підстав для анулювання реєстрації ТОВ «Робікон-Н» платником податку на додану вартість, оскільки відповідачем-1 у ході з'ясування місцезнаходження товариства не були дотримані вимоги Закону, а відповідачем-3 порушена процедура здійснення реєстраційних дій. Зокрема, позивач наголошує на тому, що посадові особи податкової міліції не здійснювали вихід за його адресою та не здійснювали відповідних заходів щодо встановлення місцезнаходження позивача, що є порушенням вимог п. 12.4, п. 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 та п. 3.1, п. 4.2 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 17.05.2010 № 336.

Також на думку позивача відповідачем-3 порушена процедура здійснення реєстраційних дій відповідно до приписів ч. 7 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" - підтвердження відомостей про юридичну особу чи підтвердження відправлення даного повідомлення. За таких обставин, оскаржуване рішення відповідачем-1 прийнято передчасно та без з'ясування усіх обставин, що мали значення, а тому підлягає скасуванню з поновленням позивачу відповідного стану.

Також позивач посилається на те, що у звязку з протиправним позбавленням його статусу платника ПДВ позивач втратив право реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 606392,16 грн. внаслідок обнуління електронного рахунку позивача №8305 в системі електронного адміністрування ПДВ. Крім того, з рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ списані грошові кошти в сумі 18834,10 грн.

Позивач вказує, що вищевказані дії призвели до негативного впливу на господарську діяльність позивача, що унеможливило повністю виконання зобовязань по укладеним угодам, тому позивач був змушений повторно зареєструватися платником ПДВ та відповідно 03.12.2015 позивачу був відкритий новий рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ №8305 із втратою вищевказаних сум.

Посилаючись на незаконність анулювання реєстрації платника ПДВ позивача та втрату з вини податкового органу та державного реєстратора суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні, позивач вважає, що має право на повернення даної суми на свій новий рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість стало надходження до податкової інспекції відомостей про внесення державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність ТОВ "Робікон-Н" за адресою місцезнаходження.

На думку відповідача-1, у податкової інспекції були наявні достатні правові підстави, передбачені чинним податковим законодавством, для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Як зазначив відповідач-1 у письмових запереченнях проти позову, прийняттю оспорюваного рішення передували дії по проведенню обстеження податкової адреси позивача, у результаті яких встановлено відсутність позивача за зареєстрованою адресою, про що свідчать складені за наслідками таких дій документи, зокрема, довідка про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та інші документи.

Державна фіскальна служба України правом подати письмові заперечення по суті заявлених до неї позовних вимог не скористалась. У судовому засіданні представник ДФС України проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових заперечення відповідача-1.

У судовому засіданні 05.12.2016 судом був допитаний у якості свідка старший оперуповноважений оперативного управління Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області майор податкової міліції ОСОБА_1, як особа, яка здійснювала перевірку фактичного місцезнаходження юридичної особи зареєстрованому місцезнаходженню.

У судове засідання, призначене на 20.12.2016, представники сторін не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача 20.12.2016 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності уповноважених представників до суду не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Приймаючи до уваги неявку представників відповідачів у судове засідання 20.12.2016, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду справи, неповідомлення ними про причини неможливості забезпечити явку своїх представників у судове засідання, а також враховуючи подане позивачем клопотання, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» зареєстроване Печерською у місті Києві районною державною адміністрацією 23.09.2010 як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №1 041293 (т.1, а.с. 22-25).

Згідно з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач перебуває на податковому обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (т.1, а.с. 22-25).

З 04.11.2010 позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 57.

Рішенням Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.11.2015 №127/15-229 ТОВ «Робікон-Н» анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість з підстав, передбачених підпунктом «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, а саме, у зв'язку з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1. а.с.17).

Не погоджуючись із рішенням відповідача-1, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності висновків відповідача-1 про наявність підстав для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (зі змінами і доповненнями станом на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 755-IV), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 755-IV відомості щодо місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Частиною 5 статті 17 Закону № 755-IV передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням а також про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 17 Закону № 755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 12.4 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (далі - Порядок №1588) щодо кожного платника податків, щодо якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу ДПС, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за формою, що затверджується центральним органом ДПС. До Єдиного банку даних юридичних осіб та Реєстру самозайнятих осіб вносяться дані про подання запиту.

В силу приписів пункту 12.5 розділу XII Порядку №1588, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу ДПС приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 21) для вжиття заходів, передбачених частиною восьмою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Як вбачається із матеріалів справи, 11.09.2015 посадовими особами Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до оперативного управління ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області направлено запит №1378/15-242 від 11.09.2015 на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків (ТОВ «Робікон-Н») з метою розшуку посадових осіб позивача для надання пояснень щодо проведення господарської діяльності у 2015 році (т.1, а.с.134).

За результатами заходів щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н» оперативним управлінням ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області складено довідку від 15.09.2015 №6206/10-13-07-01-14, відповідно до якої позивач за податковою адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 3 відсутній (т.1, а.с. 133).

Зі змісту вказаної довідки слідує, що проведеними заходами щодо місцезнаходження платника податків встановлено, що за вказаною адресою знаходиться приватний житловий будинок (т.1, а.с. 133).

16 вересня 2015 року Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення №3100 про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням за формою 18-ОПП (т.1, а.с. 136)

На підставі вказаного рішення Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області складено повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№290 (т.1, а.с. 137).

Зясовуючи достовірність викладених у довідці Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області обставин відсутності ТОВ «Робікон-Н» за зареєстрованим місцезнаходженням, судом було викликано та допитано у судовому засіданні 05.12.2016 у якості свідка старшого оперуповноваженого оперативного управління Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області майора податкової міліції ОСОБА_1, який проводив обстеження місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 3.

Свідок ОСОБА_1 повідомив суду, що у вересні 2015 року здійснив виїзд за податковою адресою ТОВ «Робікон-Н»: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 3., за якою замість офісних приміщень позивача віднайшов приватний будинок, біля якого були розташовані цех та бар.

Свідок пояснив суду, що у звязку з великою кількістю запитів на встановлення місцезнаходження платників податків, конкретних обставин виїзду та вчинених ним дій у ході обстеження місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н» він не памятає.

Проте на уточнюючі запитання суду відповів, що у жодну з будівель за адресою с. Демидів, вул. Радгоспна, 3 (приватний житловий будинок, цех, бар тощо) не заходив, осіб які знаходились на прибудинкових територіях вказаних обєктів нерухомості не опитував та не встановлював власників вказаних приміщень.

Свідок також підтвердив, що за результати виїзду склав лише рапорт від 15.09.2015, у якому зазначив, що у результаті обстеження не встановлено місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н», його службових чи посадових осіб. Натомість будь-яких пояснень не відбирав, спеціальними технічними засобами, які б фіксували результати обстеження (фотокамера тощо) не користувався.

Суд критично ставиться до показань свідка про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за зареєстрованим місцезнаходженням, адже останній під час допиту показання надавав непослідовно, конкретних дій та дат під час обстеження місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н» не памятав, не міг пояснити, що саме знаходиться за адресою, за якою проводилося обстеження приватний житловий будинок, цех, бар і як виглядали вказані обєкти. Свідок також не дав конкретної відповіді на питання суду з приводу не вчинення ним спроб потрапити на територію вказаних обєктів чи зясувати їх власників.

Наведені обставини свідчать, що обстеження позивача за зареєстрованою адресою місцезнаходження свідком було проведено поверхнево, без зясування обставин фактичного місцезнаходження підприємства за адресою обстеження, а відомості у складеному рапорті та довідці про відсутність позивача за зареєстрованою адресою місцезнаходження повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до пояснень позивача ТОВ «Робікон-Н» знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, буд. 3. Будівля де безпосередньо розташоване підприємство входить до складу єдиного майнового комплексу промислового майданчика, який належать ТОВ «Гігалайн-Україна» на праві приватної власності.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди нерухомого майна від 26.08.2015 №08-15, що укладений між ТОВ «Гігалайн-Україна» як орендодавцем та ТОВ «Робікон-Н» як орендарем, позивач орендує частину вказаної будівлі загальною площею 67,5 кв.м. для розміщення власного офісу (т.1, а.с. 26-28).

На підтвердження фактичного розташування офісу ТОВ «Робікон-Н» за вказаною адресою та у вказаному приміщенні позивачем до матеріалів справи були надані: акт прийому-передачі нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «Гігалайн-Україна» передало, а ТОВ «Робікон-Н» прийняло нерухоме майно будинок, що розташований за адресою: вул. Радгоспна, буд. 3, с. Демидів, Вишгородський район, Київська область. (т.1, а.с. 29); рахунки на оплату орендної плати, виписані ТОВ «Гігалайн-Україна»; акти наданих послуг з оренди та банківські виписки про сплату орендної плати за період з липня 2015 року по серпень 2016 року (т.2, а.с. 7-33); роздруківки зображень будівлі, у якій розташований офіс ТОВ «Робікон-Н», із зазначенням на ній назви вулиці та номеру будинку (вул. Радгоспна, 3) (т.2, а.с. 37-39), роздруківки зображень безпосередньо входу до офісних приміщень ТОВ «Робікон-Н», що містить вивіску, яка дозволяє ідентифікувати підприємство за вказаною адресою (т.2, а.с. 34-36).

Позивач також пояснив, що промисловий майданчик, де розташований офіс ТОВ «Робікон-Н», має зовнішню огорожу та перебуває під цілодобовою охороною. На території майданчику діє контрольно-пропускний пункт, яким у спеціальному журналі здійснюється облік усіх відвідувачів та транспортних засобів, що перетинають територію промислового майданчика.

З дослідженого у судовому засіданні витягу з «Журналу обліку автотранспорту та посадових осіб, що прибувають на територію промислового майданчика «ТОВ Гігалайн-Україна» вул. Радгоспна, буд. 15, 6-А, 3 в с. Демидів, Вишгородського району, Київської області» (т.2, а.с. 41-48) судом встановлено, що посадові особи Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області чи ОУ ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області територію промислового майданчика, де розташований офіс позивача, у вересні 2015 року не перетинали.

Аналізуючи в сукупності досліджені судом документи, надані позивачем на підтвердження фактичного місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н» за зареєстрованим місцезнаходженням, суд дійшов висновку, що фактичне місцезнаходження позивача за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, буд. 3 відповідає зареєстрованому місцезнаходженню.

При цьому, долучені до матеріалів справи зображення фасаду будівлі, у якій розташований офіс ТОВ «Робікон-Н», свідчать про безперешкодну можливість ідентифікації адреси вказаного обєкту.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відповідач-1 не мав правових підстав для направлення повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

За цих обставин вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих. №290 до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про скасування запису від 20.11.2015 №7004917 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про не підтвердження відомостей про юридичну особу, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини 11 статті 19 Закону № 755-IV юридична особа зобовязана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Згідно з абзацом 1 частини 12 статті 19 Закону № 755-IV у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки.

Згідно з абзацом 2 частини 12 статті 19 Закону № 755-IV у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Відповідно до частини 14 статті 19 Закону № 755-IV у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Отже, державний реєстратор у випадку отримання від податкового органу повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням зобов'язаний надіслати поштовим відправленням платнику податків повідомлення щодо необхідності подання реєстраційної картки.

При цьому обставинами, які зумовлюють виникнення у державного реєстратора права на внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу є факт ненадання юридичною особою реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу або повернення поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області було направлено повідомлення за формою №18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№290 про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням.

На підставі частини 12 статті 19 Закону № 755-IV державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 на адресу позивача було надіслано повідомлення від 25.09.2015 про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1, а.с.16).

Судом встановлено, що 19.10.2015 уповноваженою особою ТОВ «Робікон-Н» в передбачений повідомленням державного реєстратора строк (протягом місяця, тобто до 25.10.2015) було подано, а державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області прийнято без зауважень реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу (форма №6).

Разом з цим, 20.11.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 7004917 про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за адресою місцезнаходження, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1, а.с.22-25).

При цьому, як вбачається з цього ж Витягу, 25.11.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис №8004917 про підтвердження відомостей про юридичну особу.

На запит позивача від 17.12.2015 №17/12-1 про надання інформації про результати розгляду реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1, а.с.20) Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області листом від 24.12.2015 №865/03-09 повідомила, що 19.10.2015 державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області від уповноваженої особи ТОВ «Робікон-Н» ОСОБА_3 отримано пакет документів для здійснення реєстраційної дії підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1, а.с. 21).

Проте, цього ж дня (19.10.2015) державним реєстратором ОСОБА_4 дані документи відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» залишені без розгляду у звязку з тим, що документи подані не у повному обсязі. Одночасно вказаним листом повідомлено, що станом на 24.12.2015 відомості щодо юридичної особи підтверджено (т.1, а.с. 21).

Відповідно до частин 6, 7 статті 19 Закону № 755-IV, державний реєстратор залишає без розгляду документи, подані для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, якщо документи подані не за місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, встановленим частинами першою п'ятою статті 8 цього Закону; документи подані не у повному обсязі; документи подані особою, яка не має відповідних повноважень.

Якщо документи про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, залишені без розгляду, державний реєстратор видає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) не пізніше наступного робочого дня з дати їх надходження заявнику відповідне повідомлення із зазначенням підстав залишення без розгляду та подані документи.

У судовому засіданні та у позовній заяві позивач стверджував, що жодного повідомлення від 19.10.2015 про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційної дії підтвердження відомостей про юридичну особу чи підтвердження відправлення даного повідомлення відповідно до приписів частини 7 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ТОВ «Робікон-Н» не отримувало.

Ухвалою суду від 05.12.2016 від Вишгородської районної державної адміністрації як функціонального правонаступника Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області витребувано належним чином завірену копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» ().

Дослідивши матеріали реєстраційної справи ТОВ «Робікон-Н» 1_070041293_80, копію якої надав представник Вишгородської районної державної адміністрації, судом встановлено, що реєстраційна справа ТОВ «Робікон-Н» не містить доказів надходження до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області повідомлення за формою № 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№290, рішення державного реєстратора від 19.10.2015 про залишення без розгляду документів, поданих позивачем для здійснення реєстраційної дії підтвердження відомостей про юридичну особу та доказів направлення такого рішення ТОВ «Робікон-Н».

Матеріали реєстраційної справи свідчать, що останні реєстраційні дії щодо ТОВ «Робікон-Н» були вчинені 12.08.2015 державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Головного територіального управління юстиції у місті Києві та стосувались зміни місцезнаходження ТОВ «Робікон-Н».

Будь-яких пояснень щодо причин відсутності у реєстраційній справі ТОВ «Робікон-Н» 1_070041293_80 документів, на підставі яких вчинялись реєстраційні дії після 12.08.2015, та відповідних рішень державних реєстраторів Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції, на підставі яких подані позивачем 19.10.2015 документи для здійснення реєстраційної дії підтвердження відомостей про юридичну особу були залишені без розгляду та було внесено до Єдиного державного реєстру запис №7004917 від 20.11.2015 про не підтвердження відомостей про юридичну особу, відповідач-3 не надав.

За наведених обставин суд констатує, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача стосовно того, що ТОВ «Робікон-Н» не отримувало рішення про залишення без розгляду реєстраційної картки, поданої позивачем з метою підтвердження відомостей про юридичну особу. Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивачем відповідні документи на виконання вимог державного реєстратора були подані у встановлений строк.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області був грубо порушений передбачений законодавством порядок при внесенні до Єдиного державного реєстру запису №7004917 від 20.11.2015 про не підтвердження відомостей про юридичну особу, що є підставою для його скасування.

Розглядаючи вимоги позивача, що стосуються анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н», суд зазначає наступне.

Вичерпний перелік підстав анулювання реєстрації платника ПДВ, встановлений пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

Підпунктом «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Порядок анулювання реєстрації платників податку на додану вартість визначений Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 №26, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.02.2014 за №232/25009 (далі - Положення №26).

За змістом пункту 5.5 Положення №26 анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «ж» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового Кодексу України, може бути здійснене за ініціативою контролюючого органу.

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу у такому випадку приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, у тому числі, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру щодо наявності запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи - підприємця за місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою №6-РПДВ. Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов'язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Беручи до уваги визнання судом протиправними дій Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№290 до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області, а також враховуючи, що запис №7004917 від 20.11.2015 про не підтвердження відомостей про юридичну особу державним реєстратором Вишгородського районного управління юстиції Київської області був здійснений протиправно, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Робікон-Н» №127/15-229 від 23.11.2015.

Щодо позовних вимог про зобовязання Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати висновок про повернення на електронний рахунок ТОВ «Робікон-Н», ІПН 82 в системі електронного адміністрування ПДВ №8305 суми надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 18834,10 грн., суд зазначає наступне.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість.

Система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 643-VIII від 16.07.2015, станом на дату прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200-1.2 статті 200-1 Податкового кодексу України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

На виконання норм статті 200-1 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ (надалі - Порядок № 569).

Пунктом 2 Порядку № 569 визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 569 датою початку здійснення платником податку операцій з використанням електронного рахунка є дата реєстрації його платником податку (для платників податку, зареєстрованих до 1 лютого 2015 р. - 1 лютого 2015 р.).

Пунктом 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України передбачено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

У силу положень пункту 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України, після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Перерахування коштів до бюджету здійснюється на підставі реєстру, який центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника і сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру такий орган перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 569 у разі повторної реєстрації особи платником податку йому відкривається новий електронний рахунок.

Судом встановлено, що позивач до прийняття відповідачем-1 оспорюваного рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ мав відкритий у Державній казначейській службі України електронний рахунок № 8305, дата відкриття рахунку 24.12.2014, що підтверджується витягом з системи електронного адміністрування ПДВ №23301266, сформованого станом на 23.11.2015 (т.1, а.с.30).

З вказаного витягу слідує, що рахунок позивача № 8305 у системі електронного адміністрування ПДВ станом на 23.11.2015 мав такі показники: стан рахунку 18834,10 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 625504,99 грн. (т.1, а.с. 30).

З наявного у матеріалах справи витягу від 24.11.2015 №24301279 з системи електронного адміністрування ПДВ вбачається, що станом на 24.11.2015, тобто наступного дня після анулювання реєстрації позивача платником ПДВ, рахунок № 8305 мав такі показники: стан рахунку 18834,10 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 625504,99 грн. (т.1, а.с. 31).

У той же час відповідно до витягу з системи електронного адміністрування ПДВ по електронному рахунку № 8305 ТОВ «Робікон-Н», сформованого станом на 03.12.2016, слідує, що стан рахунку позивача 18834,10 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 627022,26 грн. (т.2, а.с.33).

Станом на 04.12.2015 грошові кошти з рахунку позивача № 8305 у системі електронного адміністрування ПДВ у розмірі 18834,10 грн. були перераховані до бюджету, а рахунок позивача № 8305 закрито, що не заперечувалось представником відповідача-2.

Суд зазначає, що відповідачами як не було надано доказів наявності у позивача сум непогашених узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за попередні податкові періоди станом на дату анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість (23.11.2015), так і не було надано доказів щодо списання грошових коштів у розмірі 18834,10 грн. у рахунок наявних сум непогашених узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість,

За таких обставин суд дійшов висновку, що сума коштів на рахунку позивача № 8305 у розмірі 18834,10 грн. не була використана контролюючим органом за напрямками використання, визначеними пунктом 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України, і була перерахована до бюджету внаслідок дій, передбачених нормами пункту 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України (в результаті анулювання реєстрації платника податку).

Беручи до уваги, що анулювання реєстрації позивача платником ПДВ відбулось протиправно, суд погоджується з доводами позивача про незаконність позбавлення ТОВ «Робікон-Н» грошових коштів у розмірі 18834,10 грн., які знаходились на рахунку платника у системі електронного адміністрування податку № 8305.

Щодо способу захисту порушеного права у цій частині позовних вимог суд зазначає таке.

Судом встановлено, що з метою недопущення зупинення роботи підприємства та продовження господарської діяльності позивач 03.12.2015 повторно зареєструвався платником податку на додану вартість, що підтверджується електронним повідомленням про взяття рахунків на облік в органах ДФС України (т.1, а.с.34), внаслідок чого позивачу з 03.12.2015 був присвоєний новий індивідуальний податковий номер 82 та відкритий новий рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ № 8305.

Згідно з даними витягу з системи електронного адміністрування ПДВ станом на 04.12.2015 рахунок позивача № 8305 мав такі показники: стан рахунку «-» (прочерк); сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 437,00 грн.

Наведені показники нового рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ свідчать про те, що сума поповнення рахунку у розмірі 18834,10 грн., яка обліковувалась на електронному рахунку № 8305 в системі електронного адміністрування станом на 03.12.2015 на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування № 8305 відсутня.

Відповідно до підпункту «г» пункту 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Отже, суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернуті платнику податків у порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу, повинні бути зараховані з бюджету на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника.

Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Приймаючи до уваги незаконність дій відповідачів, що призвели до анулювання реєстрації позивача платником ПДВ та, як наслідок, закриття відповідного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ, суд вважає, що кошти у розмірі 18834,10 грн., які перераховані з електронного рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку до Державного бюджету України у зв'язку з анулюванням реєстрації платника податку в порядку, передбаченому пунктом 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України, набувають статусу надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 Податкового кодексу України).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3 статті 43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII) платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, поверненню з бюджету на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість підлягають виключно надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Така позиція висловлена також і самою Державною фіскальною службою України у листі від 09.03.2016 № 8056/7/99-99-20-03-04-17 «Щодо повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість».

При цьому суд зауважує, що подання платником податку заяви про повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, як обов'язкової умови для здійснення повернення сум грошового зобов'язання, розраховане на відсутність спору стосовно такого повернення і не стосується випадків наявності спору у разі встановлення судом факту протиправності прийнятого податковим органом рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ, визнання протиправними дій з направлення повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням до реєстраційної служби.

Отже, позивач має безумовне право на повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, оскільки судом встановлений факт протиправності прийнятого податковим органом рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ, визнано протиправними дії з направлення повідомлення про відсутність ТОВ «Робікон-Н» за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 до реєстраційної служби.

Відтак суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, у даному випадку, є повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на підставі висновку податкового органу про повернення суми коштів з відповідного бюджету.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині зобовязання Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати висновок про повернення на електронний рахунок ТОВ «Робікон-Н», ІПН 82 у системі електронного адміністрування ПДВ №8305 суми надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 18834,10 грн. для виконання територіальному органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Щодо вимог про зобовязання ДФС України відновити у системі електронного адміністрування ПДВ показник суми, на яку ТОВ «Робікон-Н» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 606392,16 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з системи електронного адміністрування ПДВ №3301294, станом на 03.12.2015 (на дату закриття рахунку), показник «сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних», електронного рахунку позивача № 8305 мав значення «627022,26 грн.»

Як вже встановлено судом, 03.12.2015 позивач повторно зареєструвався платником податку на додану вартість та цього ж дня позивачу відкритий новий рахунок №8305 у системі електронного адміністрування ПДВ.

Як вбачається з витягу з системи електронного адміністрування ПДВ, станом на 04.12.2015, на новому рахунку позивача №8305 в системі електронного адміністрування такий показник як «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» має значення « 437,00 грн.» яке утворилось за рахунок значення УНаклОтр загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведені обставини свідчать, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 627022,26 грн., яка відображалась на електронному рахунку № 8305 станом на 04.12.2015, на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування №8305 відсутня.

Суд погоджується з доводами представника позивача з приводу того, що обнуління даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість в частині показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» у зв'язку з закриттям електронного рахунку через протиправне позбавлення позивача статусу платника ПДВ грубо порушує права ТОВ «Робікон-Н», зокрема, право мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Так, згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Таким чином, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись сумою податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є формою втручання у право на мирне володіння своїм майном.

Протиправне позбавлення позивача статусу платника ПДВ та закриття електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ створює ситуацію, за якої підприємство за наявності суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позбавлене фактичної можливості розпоряджатися власними активами, зобов'язане нести додаткові та необґрунтовані витрати по поповненню нового електронного рахунку, створює реальну загрозу накладення на підприємство санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Суд наголошує на тому, що фіскальний інтерес держави не може слугувати виправданням або підставою у позбавленні платника податків права використати суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом збільшення на його суму значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування податку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, §§ 37-38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Оскільки вищенаведеними нормативно-правовими актами підтверджується обов'язок, взятий Державою з обчислення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає, що вимоги позивача відновити зазначений показник за вирахуванням показника «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» у розмірі 18834,10 грн., є обґрунтованими.

Суд також зазначає, що вказана розрахункова сума, яка використовується для визначення права на реєстрацію податкових накладних, та фактична сума грошових коштів на електронному рахунку, яка є сумою податку на додану вартість, не є ідентичними.

Суд вважає, що правові наслідки, передбачені пунктом 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України, що полягають у закритті рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ та перерахуванні залишку на такому рахунку до державного бюджету, стосуються стосується саме грошових коштів, наявних на такому рахунку, а не розрахункової суми (УНакл), яка дозволяє платнику податків здійснювати реєстрацію податкових накладних, отриманих таким платником податків відповідно до вимог податкового законодавства.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо можливості застосування обраного позивачем способу захисту порушених прав, що полягає у зобовязанні ДФС України поновити у системі електронного адміністрування ПДВ показник суми (606392,16 грн.), на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 490613,50 грн. згідно з індивідуальним податковим номером 57 та в сумі 115778,66 грн. за індивідуальним податковим номером 82, що присвоєний позивачеві після повторної реєстрації платником ПДВ, суд зазначає наступне.

Обираючи такий спосіб захисту порушеного права позивач виходив з того, що до 23.11.2015 (до анулювання реєстрації платником ПДВ) ТОВ «Робікон-Н» як платник податку на додану вартість з ІПН 57 на користь контрагентів-покупців були виписані податкові накладні на загальну суму 2943681,00 грн., у тому числі ПДВ 490613,50 грн.

Водночас після повторної реєстрації платником ПДВ товариству присвоєний новий ІПН 82.

При цьому позивач звертає увагу, що відповідно до положень статті 201 Податкового кодексу України індивідуальний податковий номер є обовязковим реквізитом податкової накладної.

З огляду на протиправні дії відповідачів -1 та -3, внаслідок яких відбулось анулювання реєстрації ТОВ «Робікон-Н» як платника ПДВ, позивач втратив право використати суму УНакл, що обліковувалась на рахунку 8305 та був позбавлений можливості зареєструвати виписані у період з 11.11.2015 по 23.11.2015 податкові накладні на суму ПДВ, що становить 490613,50 грн.

Вимоги позивача щодо розподілу суми УНакл, що обліковувалась на рахунку ТОВ «Робікон-Н» до анулювання реєстрації платника ПДВ на новому рахунку позивача але за різними ІПН, спрямовані на створення можливості реєстрації податкових накладних, виписаних позивачем до 23.11.2016, без застосування до товариства штрафних санкцій.

З цього приводу суд зазначає, що ані Податковий кодекс України, ані Порядок електронного адміністрування ПДВ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість», не передбачають дій податкового органу, на який покладено функції з адміністрування системи електронного адміністрування ПДВ, направлених на відновлення порушеного права платника податків у разі визнання протиправним та скасування судом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

У той же час права позивача мають бути захищені судом у звязку із визнанням судом протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ та приведені, якнайменше у стан, який існував до такого незаконного позбавлення позивача статусу платника ПДВ.

Суд зазначає, що під способом захисту порушеного права особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти визначений законом механізм матеріально-правових засобів здійснення охорони прав та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту субєктивного права у сфері публічно-правових відносин, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Перелічені у частині 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту прав у сфері публічно-правових відносин мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних субєктивних прав.

Разом з тим, зазначений перелік способів захисту прав не є вичерпним. Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо можливості зобовязання відповідача-2 вчинити дії, про які просить позивач, а саме, поновити суму, на яку ТОВ «Робікон-Н» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за різними ІПН на одному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, суд зазначає, що вчинення таких дій має, насамперед, узгоджуватись з вимогами чинних нормативно-правових актів.

Крім того, можливість вчинення таких дій, виходячи з особливостей функціонування системи електронного адміністрування ПДВ, повинна бути реально передбаченою у відповідному програмному комплексі (інформаційній системі).

Відповідно до пункту 1.6 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, зареєстрованого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за № 1456/26233 (далі - Положення №1130), особі, яка реєструється як платник ПДВ, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку.

Індивідуальний податковий номер є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за платником ПДВ до моменту анулювання реєстрації платника ПДВ.

Використання індивідуального податкового номера, наданого при реєстрації, є обов'язковим при оформленні й користуванні всіма видами документів, пов'язаних із розрахунками при придбанні товарів, обліком, звітністю про податок на додану вартість, оформленні податкового кредиту.

Відповідно до пункту 3.1 Положення №1130, реєстрація осіб платниками ПДВ, перереєстрація платників ПДВ проводяться шляхом внесення записів до Реєстру із формуванням за кожним таким записом окремого ідентифікатора.

Особа є зареєстрованою платником ПДВ з відповідної дати реєстрації, внесеної до Реєстру. Реєстрація платника ПДВ є анульованою з дати виключення цього платника ПДВ з Реєстру згідно з розділом V цього Положення.

Отже, визначений платнику податків індивідуальний податковий номер є унікальним та зберігається за платником ПДВ до моменту анулювання реєстрації платника ПДВ.

Згідно з пунктом 5.10 Положення №1130, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації.

Як було встановлено судом раніше, під час повторної реєстрації платником податку на додану вартість позивачу присвоєно новий індивідуальний податковий номер 82.

Беручи до уваги, що позивач не ставить питання про поновлення його реєстрації платником ПДВ, що мало б наслідком збереження попереднього індивідуального податкового номеру 57, суд не вбачає правових підстав для розподілу суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за різними індивідуальними податковими номерами.

Суд також зважає на технічну неможливість реалізації такого способу захисту порушених прав, позаяк в інформаційних системах податкового органу ТОВ «Робікон-Н» на момент постановлення рішення у даній справі обліковується за індивідуальним податковим номером 82, цьому ж ІПН відповідає рахунок ТОВ «Робікон-Н» в системі електронного адміністрування ПДВ.

Суд зазначає, що, у даному випадку, права позивача порушені внаслідок протиправного обнуління показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» у зв'язку з закриттям електронного рахунку ДФС України, на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податків.

Беручи до уваги, що позивач не заявляв вимог з приводу поновлення його реєстрації платником ПДВ, натомість самостійно повторно зареєструвався платником ПДВ та отримав новий податковий номер, права позивача підлягають поновленню шляхом зобовязання ДФС України відновити на рахунку ТОВ «Робікон-Н» № 8305 у системі електронного адміністрування ПДВ показник суми, на яку ТОВ «Робікон-Н» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 606392,16 грн.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, ДФС України, як суб'єкт владних повноважень, жодних доказів, які б спростували доводи позивача, не надала.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 16577,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.05.2016 №395 на суму 1378,00 грн. та від 29.06.2016 №431 на суму 15199,85 грн.

Оскільки позовна заява, з урахуванням усіх уточнень, містить 6 позовних вимог немайнового характеру, позивачем було зайво сплачено 8309,85 грн. (1378 х 6 - 16577,85).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8268,00 грн. підлягають стягненню на його користь у повному обсязі відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області, реєстраційної служби Вишгородської районної державної адміністрації та Державної фіскальної служби України залежно від кількості задоволених судом вимог до кожного з відповідачів.

Повернення суми надмірно сплаченого судового збору відповідно до положень статті 7 Закону України «Про судовий збір» вирішується судом за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Оскільки під час розгляд справи позивачем відповідних клопотань не заявлялось, питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору судом не вирішується, що своєю чергою не позбавляє позивача права звернутись з таким клопотанням у майбутньому.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з направлення форми 18-ОПП від 16.09.2015 за вих. №290 до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

Скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб запис №7004917 від 20.11.2015 щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» №127/15-229 від 23.11.2015.

Зобовязати Вишгородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області подати висновок про повернення на електронний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н», ІПН 82 в системі електронного адміністрування ПДВ №8305 суму надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 18834 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 10 коп. для виконання територіальному органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зобовязати Державну фіскальну службу України відновити на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» (ІПН 82) № 8305 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість показник суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (УНакл) у розмірі 606392 (шістсот шість тисяч триста девяносто дві) грн.16 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» (ідентифікаційний код 37242694, місцезнаходження: 07335, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39466569, місцезнаходження 07300, Київська область, м. Вишгород, пр-т. Шевченка, 1-а) судовий збір у розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» (ідентифікаційний код 37242694, місцезнаходження: 07335, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (ідентифікаційний код 23569369, місцезнаходження: 07300, Київська область, місто Вишгород, пл. Шевченка, 1) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Робікон-Н» (ідентифікаційний код 37242694, місцезнаходження: 07335, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39292197, м. Київ, Львівська пл., буд 8) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили ніш» повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подасться до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Панченко Н.Д.

Судді: Горобцова Я.В.

ОСОБА_5