Справа № 243/5663/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Р. В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року справа №243/5663/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,діючої за довіреністю розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у справі № 243/5663/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093532 від 10.07.2016 року.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року, та прийняти нове рішення яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що під час винесення патрульним поліцейським оскаржуваної постанови, він заперечував проти скоєння ним адміністративного правопорушення, а відтак відповідно до ст.258 КУпАП інспектор повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, надала заперечення, наполягала на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та є такою, що підлягає залишенню без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою від 10 липня 2016 року серії ПС3 № 093532, винесеною поліцейським третьої роти батальйону УПП у м.Краматорську та Слов'янську ОСОБА_7 до водія транспортного засобу ОСОБА_4, на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ,застосовано адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126, частиною 6 статті 121 КУпАП, у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

При викладенні суті скоєних правопорушень у постанові зазначено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом ВАЗ-1111, державний номер НОМЕР_1, 10 липня 2016 року о 21 годині 55 хвилин у м. Слов'янськ, біля будинку № 56 по вул.Луначарського, з номерним знаком, що не освітлений у темну пору доби, чим порушив п.2.9 «в» ПДР України, та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР України (а.с.6).

Зазначені порушення позивач підтвердив в суді апеляційної інстанції, стверджуючи, що при його зупиненні працівниками поліції у нього дійсно номерний знак не був освітлений та у нього при собі не було полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,він дійсно просив супроводжувати його до дому, оскільки номерний знак не був освітлений.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 126 КпАП України визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною шостою статті 121 КпАП України визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом не зареєстрованим або не перерєстрованим в установленому законом порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

З матеріалів справи вбачається, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ-1111, державний номер НОМЕР_1 о 21-55 год. з номерним знаком, що не був освітлений у темну пору доби, при собі не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_4 у своїй позовній заяві також не спростовує, що він керував транспортним засобом ВАЗ-1111, державний номер НОМЕР_1 о 21-55 год. 10 липня 2016 року, не зазначає, що номерний знак на цьому транспортному засобі був освітлений під час початку здійснення транспортування, та що, у нього був при собі поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апелянт оскаржує постанову з процессуальних питань, тобто відмову в складанні протоколу про скоєння правопорушення, оскільки він під час спілкування з поліцією спростовував свою провину.

При цьому позивач як в позовній заяві, так в суді першої інстанції не посилався на присутності в його автомобілі третіх осіб, які могли бути свідками під час встановлення та фіксування правопорушення

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції не приймає до уваги пояснення позивача та його представника під час розгляду апеляційної скарги щодо не залучення третіх осіб до надання пояснень по справі.

З пояснень інспектора роти 3 батальйону УПП в м.Краматорську та Слов'янську ОСОБА_8 від 10.07.2016 р., який знаходився на чергуванні 10.07.2016 р. разом із ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_4 звернувся з проханням супроводити його транспортний засіб до свого місця проживання, оскільки у нього не працювала підсвітка номерного знаку (а.с.24).

Зазначені обставини також підтверджуються заявою позивача на імя начальника УПП в м.Краматорськ та Слов'янську ОСОБА_9 від 11.07.2016 р., зі змісту якої вбачається, що позивач після складення постанови у справі про адміністративне правопорушення просив поліцейських супроводити його до його місця проживання, де він звичайно залишає автомобіль, що поліцейські і зробили (а.с.7-9).

Отже, з аналізу пояснень позивача в суді апеляційної інстанції, письмових доказів та обставин встановлених в суді першої інстанції, вбачається, що позивачем факт провини під час його зупинення не спростовувався , тому є підстави вважати, що позивач скоїв правопорушення визначені п.2.1 «ґ» та п.2.9 «в» ПДР України та відсутність підстав для складання протоколу.

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, які належать до підвідомчисті органів Національної поліції України, до яких, зокрема відносятся адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 та ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, предбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.1 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.6 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р.

Враховуючи вищенаведене, доводи апелянта та його представника у цій частині суд апеляційної інстанції визнає безпідставними.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2)чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що патрульний поліцейський ОСОБА_7 при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093532 від 10.07.2016 року, діяв правомірно та відповідно до ст. 280 КУпАП, з'ясував всі необхідні обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та призначив адміністративне стягнення у межах санкції, визначених статтєю 36 КУпАП.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції і підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у справі № 243/5663/16-а залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 01 лютого 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 03 лютого 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Т.Г. Арабей

Судді І.В. Геращенко

ОСОБА_3