Справа № 826/25872/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кинали Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просила визнати рішення про застосування фінансових санкцій № 000041/26-53-21/НОМЕР_1 від 23.11.2015, яке винесене в.о.заступника начальника ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві С.Б. Воропай протиправним та скасувати його.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спірне рішення, яким до неї застосовано фінансові санкції за порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років, прийнято відповідачем протиправно, оскільки постановою адміністративної комісії Київської міської державної адміністрації від 02.11.2015 №3182 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно продавця кіоску ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року позов задоволено.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку про обґрунтованість зазначених доводів позивача та наявність у зв'язку із цим правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 23.11.2015 № 000041/26-53-21/НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Мотивуючи доводи своєї скарги апелянт зазначає, що факт порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" підтверджується належними і допустимими доказами, а тому відповідачем правомірно прийнято оскаржуване у межах спору рішення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що 23.11.2015 р. в.о. заступника начальника ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві С.Б. Воропай прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000041/26-53-21/НОМЕР_1, яким згідно із абз.9 ч. 2 ст. 17, ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 6800,00 грн.

Зазначене рішення прийнято на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 07.09.2015, яким встановлено порушення позивачем ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Вважаючи назване рішення незаконним, позивач звернулася до суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частин 4 та 5 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі за текстом - Порядок №790), однією з підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Зі змісту статті 15-3 Закону України № "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" вбачається категорична заборона продажу неповнолітній особі тютюнових виробів, що обумовлює необхідність належного рівня обачності суб'єктів господарювання, який би унеможливлював порушення вказаної заборони.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 26 березня 2013 року по справі №21-48а13.

Виходячи із аналізу наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильно висновку, що визначальним питанням для вирішення цього спору є встановлення факту продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Зі змісту оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій (а.с. 50) випливає, що його прийнято виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 07.09.2015, яким встановлено порушення позивачем ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Водночас, як правильно встановлено судом, 02.11.2015 адміністративною комісією Київської міської державної адміністрації, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно продавця кіоску ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5.

На вимогу суду апеляційної інстанції адміністративною комісією Київської міської державної адміністрації було надано всі матеріали у справі № 3182 про адміністративне правопорушення ОСОБА_5, з яких вбачається, що комісією при винесенні постанови досліджувалися не лише протокол про адміністративне правопорушення, а й інші матеріали, зокрема розписка від 07.11.2015, пояснення ОСОБА_5 від 07.09.2015, пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 із свідоцтвом про народження, рапорт о/у ВКМСД Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 та інші матеріали.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про закриття справи від 02 листопада 2015 року № 3182, відповідно до якої провадження закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначена постанова набрала законної сили 02 листопада 2015 року і була чинною як на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, так і на час розгляду і вирішення спору судом першої інстанції.

З цього приводу колегія суддів враховує, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 213 КУпАП до органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення віднесені адміністративні комісії при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 156 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 27.05.2013 (Справа «Олександр Волков проти України») зауважив про можливість визнання «…«судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну….».

У цій справі Суд дійшов висновку, що «…вирішуючи справу заявника та виносячи обов'язкове для виконання рішення, ВРЮ, парламентський комітет та пленарне засідання парламенту разом виконували функцію суду.».

В контексті наведеного, колегія суддів акцентує увагу на тому, що адміністративна комісія, до відання якої Законом віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП і рішення якої є обов'язковим для особи, якої воно стосується, може розглядатися як «суд» у матеріально-правовому значені цього терміну.

Наразі рішенням комісії встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно продавця кіоску ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5, у зв'язку із чим прийнято постанову про закриття справи. Це рішення набрало чинності 02.11.2015.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем надано належні та допустимі у розумінні КАС України докази на підтвердження обставин відсутності факту реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18-річного віку, водночас, відповідачем на спростування цих обставин більш вагомих доказів не надано.

У зв'язку із цим, та з огляду на приписи ч. 2 ст. 71 КАС України, в силу яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 23.11.2015 № 000041/26-53-21/НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Крім того, апелянт подаючи апеляційну скаргу, просив відстрочити сплату судового збору до вирішення справи апеляційним судом.

Назване клопотання було задоволене ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позовної заяви) за подання адміністративного позову фізичною особою-підприємцем, ставка збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, оскільки ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, становила 487,20 грн.(1218 х 0,4), то сума, яку належить стягнути з апелянта за подання апеляційної скарги складає 535,92 грн. (487,20 х 110%).

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (бул. Верховної Ради, 24-Б, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код юридичної особи 39469994) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп. (шістсот шість гривень 32 коп.) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897; Банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві; Код банку отримувача (МФО) 820019; Рахунок отримувача 1007; Код класифікації доходів бюджету 22030101)

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 3 лютого 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.