Справа № 826/19444/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Датагруп» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Датагруп» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.08.2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 29 серпня 2016 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні необхідні правові підстави, передбачені ст. 55 КАС України, для заміни відповідача у справі - Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників на його правонаступника - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в період з 21.07.2015 року по 03.08.2015 року відповідачем була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПрАТ «Датагруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків із ПП «Соуф Брок», ПП «Брок Лайн», ПП «Топ Трейдінг», ПП «Інстал Плюс», ПП «Едгал», ПП «Трейдброк», ПП «Віапласт», ПП «Білдінг Стаф», ПП «Віва Трейдінг», ПП «Буд-Системс», ПП «Інтеррайс», ПП «Аурум 999», ТОВ «Елтіс Груп», ТОВ «Манко Трейд», ТОВ «Лед-Тек», ПП «Оріон-Прайс», ТОВ «Аметіст-2011», ТОВ «Укрвторсплав», ТОВ «Улюс», ТОВ «Пріма-2014», ТОВ «Аскаль», ТОВ «Велюкс», ТОВ «Фарум-2014», ПП «Вікколл», ТОВ «Черномор-Курорт Юг», ПП «Салта Apг», ПП «Санта-Фе», ТОВ «Діжон PC», ПП «Ріола 2014», ПП «Катамарка», ПП «Берліна», ПП «Ларсан-2014», ПП «Орхус 5», ПП «Савой-Тур», ТОВ «Жакот», ТОВ «Пріорі С», ТОВ «Сайбері 12», ТОВ «Одрі 15», ТОВ «Данга Люкс», ТОВ «Айворі К», ПП «Люсіанна 2014», ПП «Естрета», ТОВ «Філлах», ТОВ «Ланже», ТОВ «Інсбург-АВ», ТОВ «Довіль 2014», ТОВ «Біарріцц», ТОВ «Аронт», ПП «Вайгар», ТОВ «Копперо», ТОВ «Ікаст», ТОВ «Трофорс», ПП «Антон-М», TOB «Норвей», TOB «Лофтус», TOB «Аргус Люкс», ПП «Крокус лтд», ТОВ «Еріда-2014», ТОВ «Лес-Ком», ТОВ «Тейя-2014», ТОВ «Ісовер Юг», ПП «Град-Тент», ТОВ «Прім'єра УКР», ТОВ «Іко-3», ТОВ «Ту Плюс», ТОВ «Грейпфрут Епл», ТОВ «Буромакс-Екстра», ТОВ «Кліп Груп», ПП «Мегаформ-Х», ПП «Гео Тріп», ПП «Еко Світ-Тріс», ТОВ «Леруж Плюс», ПП «Овіньйон М», ПП «Фармасі Тех», ПП «Реймс Експрес», ПП «Інтер Полі-Фарб» за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 37/28-10-42-10/31720260 від 06.08.2015 року, яким встановлені наступні порушення:

- пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, а саме: завищення за 2014 рік від'ємного значення об'єкта оподаткування на загальну суму 3 425 675 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме: заниження податку на додану вартість на суму 685 135 грн.

На підставі цього акту перевірки № 37/28-10-42-10/31720260 від 06.08.2015 року відповідачем прийнято ряд податкових повідомлень - рішень, а саме: податкове повідомлення - рішення № від 20.08.2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 425 675 грн. та № від 20.08.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 685 135 грн. за основним платежем та у розмірі 342 568 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Приватне акціонерне товариство «Датагруп», не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 20.08.2015 року, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулося з відповідним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, позиція відповідача ґрунтується на тому, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Лед-Тек», ПП «Білдінг Стаф» були нереальними, у зв'язку з чим, позивачем порушено пункти 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно із підпунктом 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності (пп. 139.1.1) та витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення сум витрат, сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств є факт придбання товарів (робіт, послуг), які відображені у первинних документах, із метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

З матеріалів справи убачається, що між ПрАТ «ДАТАГРУП» (замовник) та ПП «Білдінг Стаф» (виконавець) було укладено договір № ТО-165 від 20.03.2014 року про технічне обслуговування ліній зв'язку, згідно п.1.1 договору виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт з технічного обслуговування оптичних волокон (лінії зв'язку), які належать замовнику у волоконно-оптичному кабелі на ділянках, згідно з переліком, що міститься у Додатку № 1 до договору.

На підтвердження реальності виконання умов договору, укладеного з ПП «Білдінг Стаф» № ТО-165 від 20.03.2014 року, позивачем надано такі первинні документи: відповідний договір з Додатком № 1, технічний акт до акту приймання-передачі послуг та акт приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2014 року, податкову накладну від 30.04.2014 № 2914, платіжні доручення від 15.05.2014 № 21946, від 15.05.2014 № 21940, від 22.05.2014 № 23611, від 22.05.2014 № 23610, від 23.05.2014 № 23838, від 23.05.2014 № 23836, від 23.05.2014 № 23835, від 27.05.2014 № 24147, від 27.05.2014 № 24143, акт звірки взаємних розрахунків, копії судових рішень, в яких досліджувалися відносини між суб'єктами господарювання із ПП «Білдінг Стаф».

Між ПрАТ «ДАТАГРУП» (замовник) та ТОВ «Лед - Тек» (виконавець) було укладено договір № АТ-195 від 25.03.2014, згідно п. 2.1 договору виконавець зобов'язується надати послуги з технічного обслуговування обладнання, а замовник прийняти і оплатити надані послуги. Додаток № 1 до договору передбачає повний перелік обладнання, яке підлягало обслуговуванню.

На підтвердження реальності виконання умов договору, укладеного з ТОВ «Лед-Тек» від 25.03.2014 року № АТ-195, позивачем надано такі первинні документи: відповідний договір з Додатком № 1, акт приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2014, податкову накладну від 30.04.2014 №2914, платіжні доручення від 12.05.2014 № 21014, від 14.05.2014 № 21650, від 15.05.2014 № 21939, від 22.05.2014 № 23609, акт звірки взаємних розрахунків.

Окремо, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що як було зазначено вище, на підставі акту перевірки № 37/28-10-42-10/31720260 від 06.08.2015 року були прийняті два податкові повідомлення рішення.

Так, правомірність податкового повідомлення - рішення № від 20.08.2015 року розглядається судом у даній справі, а податкове повідомлення рішення № від 20.08.2015 року вже було предметом судового розгляду і було визнано протиправним та скасовано. На підтвердження чого позивач надав суду копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 року по справі № 826/19812/15 за позовом ПрАТ «Датагруп» до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення № від 20.08.2015 року.

Як убачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 826/19812/15, в судовому порядку досліджувалися взаємовідносини ПрАТ «Датагруп» з наступними контрагентами:

- з ПП «Білдінг Стаф» (виконавець) на підставі договору № ТО-165 від 20.03.2014 року про технічне обслуговування ліній зв'язку на загальну суму 3 286 110 грн., в тому числі ПДВ 547 685 грн.;

- з ТОВ «Лед-Тек» (виконавець) на підставі договору № АТ-195 від 25.03.2014 року про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання (автоматичних телефонних станцій) на загальну суму 824 700 грн., в тому числі ПДВ 137 450 грн., тобто ті ж відносини (між тими самими сторонами і на підставі тих самих договорів), що і в даній справі.

В постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 826/19812/15 щодо документів, наданих ПрАТ «Датагруп» на підтвердження реальності виконання умов вищевказаних договорів зазначено наступне: «документи відповідають чинному законодавству та хоча і не містять повної деталізації робіт по послугам, що надавались, однак дають можливість встановити зміст і обсяг господарських операцій.

При цьому, необхідно враховувати, що формальні недоліки первинних документів повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце».

Суд встановив, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 826/19812/15 була прийнята у відкритому провадженні, а тому набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 09.03.2016 року.

Доказів того, що справа № 826/19812/15 була переглянута по суті судом касаційної інстанції на час розгляду даної справи, матеріали справи не містять, а тому суд вважає її належним доказом в розумінні ст. 72 КАС України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновки, які викладені у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 826/19812/15, якими підтверджена реальність господарських відносин між ПрАТ «Датагруп» з ПП «Білдінг Стаф» по договору від 20.03.2014 № ТО-165 та між ПрАТ «Датагруп» та ТОВ «Лед-Тек» по договору від 25.03.2014 № АТ-195.

Згідно із частиною другою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України по вищевказаним взаємовідносинам є безпідставними, а тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення - рішення № від 20.08.2015 року підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.