Справа № 807/719/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Справа № 876/9251/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року у справі за позовом Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Закарпатській області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

06.06.2016 року позивач - Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України у Закарпатській області звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве, в якому просить стягнути з відповідача в дохід місцевого бюджету податковий суму податкового боргу із земельного податку з юридичних осіб в сумі 399 535,05 грн., в тому числі - 12306,53 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року позов задоволено повністю. Стягнено з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева в дохід місцевого бюджету податковий борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 200087,35 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що за відповідачем рахується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб (код платежу 18010500) в сумі 200087,35 грн., з урахуванням уточнюючих податкових декларацій за 2015 рік. Станом на час розгляду адміністративної справи зазначений борг відповідачем не сплачений.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивачем не надано доказів щодо документального підтвердження судових витрат, пов'язаних із залученням свідків чи проведенням судових експертиз, а відтак, враховуючи ч. 2 ст. 94 КАС України в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 5993,03 грн. слід відмовити.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року та ухвалити нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що КЕВ м. Мукачеве є органом державної військової влади на місцях в системі Збройних Сил України, уповноважений державою виконувати відповідні функції у відносинах, що виникають з його діяльності а саме: забезпечення військових частин та установ казармено-житловим фондом, обладнанням майном квартирного призначення, ведення обліку та аналізу його стану, правильного і раціонального використання казармено-житловим фондом, земель, комунальних споруд і обладнання; забезпечення військових частин та установ електричною енергією, газом, водою та водовідведенням, тепловою енергією, твердим та рідким паливом, меблями, будівельними матеріалами і обладнанням для проведення капітальних і поточних ремонтів.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01. 01. 2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема плату за землю віднесено до місцевих податків та включено до складу податку на майно.

КЕВ м. Мукачеве, як структурний підрозділ Міністерства оборони України був звільнений від сплати земельного податку до прийняття Закону № 71-VIII від 28. 12.2015 р., після чого виник обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

Апелянт посилається на те, що нормами Податкового кодексу України надано право місцевим радам установлювати своїм рішенням місцеві податки і збори у тому числі плату за землю. Але у відповідності до ст. 21 Бюджетного Кодексу, Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують показники бюджету та/або збільшують витрати бюджету) то такі рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та зборів (пп. 12.3.4. ПКУ). Якщо цю норму законодавства не дотримано, то норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Своїми рішенням від 26.02.2015 р за № 1360 і від 25.06.2015 року Мукачівська міська рада звільнила Збройні Сили України від сплати земельного податку.

Відповідно до законодавства України, власником земельних ділянок, закріплених за суб'єктами, що перебувають у сфері управління Міноборони, є держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки згідно ст.116 Конституції України саме Кабінет Міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому надано повноваження з управління об'єктами державної власності. Землі оборони знаходяться в Міністерстві оборони в користуванні, оскільки згідно з Положенням про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 р. №1080. Міноборони відповідно до поставлених на нього завдань має забезпечити використання земельних ділянок. Згідно з наказами Міністра оборони України №483 від 22.12.1997 р. та 795 від 22.11.2011 р. Квартирно-експлуатаційні відділи здійснюють облік усіх земель наданих для потреб МО України, що здійснюється згідно з керівництвом по обліку земель, в квартино-експлуатаційній службі

Збройних сил України та здійснює відомчий контроль за використанням та охороною земель наданих в користування ЗС України. З огляду на зазначене КЕВ м. Мукачеве не є належним відповідачем у даній справі та вважає, що податковий борг за користування землею повинен стягуватись із Міністерства оборони України як із користувача земель оборони.

Апелянт вказує на те, що, зміни до ст.282 12 ПК України згідно якого відсутній пункт про надання пільг зі сплати земельного податку військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України, були прийняті в кінці грудня, в рік, що передує плановому бюджетному періоду на 2016 рік (початок планування бюджетного періоду на 2016 рік розпочинається в 2015 році), які в свою чергу впливають на збільшення витрат з Державного бюджету України (затвердженого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 р.»), а також обмежують фінансування Збройних Сил України та військових формувань повинна вступити з 1 січня 2016 року, а враховуючи норму Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» - з моменту закінчення особливого періоду в державі.

Таким чином, вважає, що стягнення земельного податку і стягнення штрафних санкцій на установу, що фінансується з Державного бюджету України є неправомірними та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве зареєстрований, як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з 30.09.1997 року узятий на облік, як платник податків, у відповідності до Довідки Мукачівської ОДПІ від 18.01.2006 року №490. Відповідач є землекористувачем на території міста Мукачево.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України (далі - ПКУ) і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення ПКУ регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, пункту 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У відповідності до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

В силу норми п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Із матеріалів справи видно, що податкове зобов'язання відповідача по земельному податку виникло шляхом подання до позивача податкових декларацій (розрахунків) з плати за землю, а саме: по земельному податоку з юридичних осіб (м. Мукачево) розрахунок № від 17.02.15 року в сумі 219487,56 грн. (а.с. 12-14) та розрахунок № від 16.02.2016 року в сумі 1383,84 грн. (а.с. 15-16); по земельному податку з юридичних осіб (Кольчино) розрахунок № від 17.02.2015 року в сумі 136,28 грн. (а.с. 17-19), розрахунок № від 16.02.2016 року в сумі 98685,99 грн. (а.с. 20); по земельному податку з юридичних осіб (Серне) розрахунок № від 17.02.2015 року в сумі 222,94 грн. (а.с. 22-24); по земельному податку з юридичних осіб (В. Коропець) розрахунок № від 17.02.15 року в сумі 2861,44 грн. (а.с. 25-27); по земельному податку з юридичних осіб (Дерцен) розрахунок № від 17.02.15 року в сумі 56,22 грн. (а.с. 28-30); по земельному податку з юридичних осіб (Павшино) розрахунок № від 17.02.15 року в сумі 22.92 грн. (а.с. 31-33); по земельному податку з юридичних осіб (Горонда) розрахунок № від 16.02.16 року в сумі 64371,33 грн. (а.с. 34-35).

Пунктом 129.1 ст.129 ПК України визначено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Встановлено, що позивачем було нараховано Квартирно-експлуатаційному відділу м. Мукачеве пеню в загальному розмірі 12306,53 грн., а саме: в сумі 12160,48 грн. по земельному податку з юридичних осіб (Мукачево) та в сумі 146,05 грн. по земельному податку з юридичних осіб (В.Коропець), що підтверджується Довідкою про суму податкового боргу по платежах та обліковою карткою платника.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Положення квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве, затвердженого начальником Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве, яке засноване на базі Мукачівської квартирно-експлуатаційної частини району згідно директиви Міністра оборони України № 322/1/10 від 20.04.2005 року, створене Міністерством оборони України і підпорядковане Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню, та згідно Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» - є суб'єктом господарської діяльності Збройних Сил України, яка здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності, має кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банку, печатку із зображенням малого державного герба України і з своїм найменуванням.

Відповідач, як структурний підрозділ Міністерства оборони України був звільнений від сплати земельного податку до прийняттяЗакону України № 71-VIII від 28. 12. 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно якого було внесено зміни до ПК України та після чого в останнього виник обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

В силу п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам. Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно п.284.2 ст. 284 ПК України якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

У відповідності до Рішення Кольчинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області п'ятдесят другої сесії шостого скликання від лютого 2015 року №984 «Про встановлення пільг щодо сплати земельного податку, що сплачується на території Кольчинської сільської ради на 2015 рік» було звільнено на 100% від сплати земельного податку, що сплачується на території Кольчинської сільської ради на 2015 рік - відповідача.

Рішенням Кольчинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області п'ятдесят п'ятої сесії шостого скликання від 26.06.2015 року №1060 «Про встановлення ставок земельного податку на 2016 рік» встановлено ставки земельного податку за землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення в розмірі 1,5%.

Рішенням Мукачівської міської ради 72 сесії 6-го скликання від 26.02.2015 року №1360 «Про встановлення пільг щодо сплати земельного податку на 2015 рік» було звільнено від сплати земельного податку в межах міста Мукачево в 2015 році військові формування та Збройні сили України.

Рішенням Мукачівської міської ради 79 сесії 6-го скликання від 25.06.2015 року №1477 «Про встановлення пільг щодо сплати земельного податку на 2016 рік» було звільнено з 01.01.2016 року від сплати земельного податку в межах міста Мукачево в 2016 році військові формування та Збройні сили України.

Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначенихстаттею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, відповідачем були подані до позивача уточнюючі декларації за 2015 рік, а саме: щодо плати за землю (Кольчино) з розрахунком суми земельного податку, згідно якої нараховано до зменшення податкове зобов'язання в розмірі 45911,26 грн. та щодо плати за землю (Мукачево) з розрахунком суми земельного податку, згідно якої нараховано до зменшення податкове зобов'язання в розмірі 153536,44 грн.

Дані уточнюючі декларації за 2015 рік були позивачем отримані 24.10.2016 року (а.с. 159).

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума грошового зобов'язання самостійно узгодженого платником податків, або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом в строк, а також пеня, нарахована на суму грошового зобов'язання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що за відповідачем рахується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб (код платежу 18010500) в сумі 200 087,35 грн., з урахуванням уточнюючих податкових декларацій за 2015 рік.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 цього ж Кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаного податкового боргу із земельного податку відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного податкового боргу із земельного податку відповідача в сумі 200 087,35 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно стягнено з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева в дохід місцевого бюджету вказану суму податкового боргу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 5993,03 грн., скільки позивачем не надано доказів щодо документального підтвердження судових витрат, пов'язаних із залученням свідків чи проведенням судових експертиз.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року у справі №807/719/16 за позовом Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Закарпатській області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве про стягнення податкового боргу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31.01.2017 року.