Справа № 367/8019/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/8019/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що з 5 листопада 2010 року він перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням з 3 серпня 2016 року заробітної плати (посадових окладів) військовослужбовцям військових прокуратур відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013», військовою прокуратурою Центрального регіону України мені надано довідку № 18/63/ПФ/вих.-16 від 1 вересня 2016 року для перерахунку пенсії з зазначенням розміру заробітної плати, виходячи з посади, з якої він вийшов на пенсію, з урахуванням фактично отримуваних ним виплат і умов праці, що існували на момент його звільнення.

8 вересня 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області з заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати, визначеної у довідці №18/63/РП/вих.-16 від 1 вересня 2016 року, виданої військовою прокуратурою Центрального регіону України, надавши оригінал зазначеної довідки.

Рішенням від 13 вересня 2016 року № 6863/03 відповідач повідомив його про відмову у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Відмову відповідача у перерахунку пенсії вважає протиправною.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги в пункті 3 резолютивної частини та просив зобов'язати управління Пенсійного фонду у м. Ірпені Київської області здійснити перерахунок пенсії починаючи з 03.08.2016 року, на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 1 вересня 2016 року № 18/63 ПФ вих.- 16 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ ( в редакції Закону України від 12.07.2001 чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми середнього заробітку 31503,23 грн. без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість з 03.08.2016 року, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області про відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у перерахунку раніше призначеної довічно пенсії на підставі довідки № 18/63/ПФ/вих.-16 від 1 вересня 2016 року, виданої військовою прокуратурою Центрального регіону України, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, яка була чинна на час призначення позивачу пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду у м. Ірпені Київської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії починаючи з 03.08.2016 року, на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 1 вересня 2016 року № 18/63 ПФ вих.- 16 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ ( в редакції Закону України від 12.07.2001 чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми середнього заробітку 31503.23 грн. без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість з 03.08.2016 року, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачеми подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що з 05 листопада 2010 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням з 3 серпня 2016 року заробітної плати (посадових окладів) військовослужбовцям військових прокуратур відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013», військовою прокуратурою Центрального регіону України мені надано довідку № 18/63/ПФ/вих.-16 від 1 вересня 2016 року для перерахунку пенсії з зазначенням розміру заробітної плати, виходячи з посади, з якої позивач вийшов на пенсію, з урахуванням фактично отримуваних ним виплат і умов праці, що існували на момент його звільнення.

8 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області з заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати, визначеної у довідці №18/63/ПФ/вих.-16 від 1 вересня 2016 року, виданої військовою прокуратурою Центрального регіону України, надавши оригінал зазначеної довідки.

Рішенням від 13 вересня 2016 року № 6863/03 відповідач повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зертає увагу на наступне.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури встановлено приписами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ) визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення : Закон України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу є відсутніми

Згідно частиною двадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, колегія суддів приходить до висновку, що з 15.07.2015 законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв'язку з чим підстав для такого перерахунку немає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Колегія суддів звертає увагу на рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, яким зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на рішенні від 9 жовтня 1979 року Європейського суду з прав людини у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області - задоволити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 02 лютого 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.