Справа № 823/1826/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1826/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В. О. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Комсомольський міський суд Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА України в Полтавській області щодо нездійснення нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 26.07.2016 р. по 31.07.2016 р. у сумі 414 грн 29 коп.; зобов'язання здійснити нарахування і виплату судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 26.07.2016 р. по 31.07.2016 р. у сумі 414 грн 29 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Таранкової І. М. № 9.1-а від 26 листопада 2013 року відповідно до статті 72 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України» та Указу Президента України № 620/2013 від 07.11.2013 р. ОСОБА_2 зараховано на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26 листопада 2013 року з посадовим окладом згідно із штатним розписом та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу з 26 листопада 2013 року у зв'язку із наявністю стажу роботи станом на 26 листопада 2013 року 00 років 00 місяців 00 днів (а. с. 6).

Наказом в. о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т. В. № 4.2-а від 03 квітня 2015 року відповідно до пункту 5 статті 133 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-V на підставі листа ТУ ДСА України в Полтавській області № 02-19/141 від 31.03.2015 р. та розрахунку стажу роботи на посаді судді скасовано п. 2 вищезазначеного наказу в частині виплати надбавки за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу та судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 припинено здійснювати виплату щомісячної доплати за вислугу років за відсутністю трирічного стажу роботи на посаду судді (а. с. 7).

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливого В. В. № 13.1-а від 03 серпня 2015 року відповідно до частини 3 статті 22, частини 1 статті 58 Конституції України, Законів України «Про статус суддів» та «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття такого права, на підставі рішення Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року скасовано наказ № 4.2-а від 03 квітня 2015 р. та позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 03 серпня 2015 року в зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 03.08.2015 р. 1 рік 08 місяців 07 днів та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату невиплаченої щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді ОСОБА_2 за період з 03 квітня 2015 року по 02 серпня 2015 року (а. с. 10).

В той же час, як вбачається із заперечень відповідача, вказаний наказ направлявся судом на адресу відповідача, однак, був повернутий без виконання через його незаконність.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», що була чинна станом на 26.07.2016 р., далі - Закон № 2453, Закон № 192) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Станом на час зарахування позивача на посаду судді діяла редакція Закону № 2453, яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина 5 статті 129).

У постанові від 01.11.2016 р. (справа № 21-1425а16) ВС України зазначив, що згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно зі статтею 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

На сьогодні положення Закону № 2453 в редакції Закону № 192-VІІІ, щодо визначення суддівської винагороди не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

Питання гарантій незалежності суддів, їх правового захисту, матеріального та соціального забезпечення неодноразово були предметом розгляду Конституційного Суду України.

Так у пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, Конституційний Суд України вказав, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частини п'ята, шоста статті 47 Закону № 2453).

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Виклавши зазначені положення в мотивувальній частині, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність з боку відповідача незаконної бездіяльності по невиплаті позивачу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді є меншим ніж 3 роки, тобто немає підстав для виплати щомісячної доплати за вислугу років відповідно до частини п'ятої статті 133 Закону № 2453 в редакції Закону № 192.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дану позицію врахував.

В апеляційній скарзі позивач вказує на протиправність такого рішення через існування рішення Ради суддів України № 73 від 22.07.2015 р., яким визначено, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки (далі - Рішення № 73).

Вказаним рішенням також рекомендовано головам всіх судів України привести накази про щомісячну доплату за вислугу років суддів у відповідність до частини третьої статті 22, частини першої статті 58 Конституції України, Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття такого права та набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Справедливість рішення № 73 позивач підкріплює рекомендаціями № (94) Комітету Міністрів Ради Європи «Про незалежність, дієвість та роль суддів», рішенням Конституційного суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 р.

У відповідності до ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В той же час, в розумінні Закону № 2543, Рада суддів України не є нормотворчим органом в питаннях розміру та складових суддівської винагороди.

В свою чергу, у відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позиція відповідача у даній справі відповідає волі законодавчого органу влади щодо позбавлення права суддів, що мають стаж менше 3-х років, на отримання щомісячної доплати за вислугу років.

Щодо застосування до спірних правовідносин принципу верховенства права, колегія суддів змушена зауважити, що у відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів констатує вчинення відповідачем бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Комсомольський міський суд Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.