Справа № 357/10509/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2016 року по справі за позовом Управління Пенсійного України у м. Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

УПФУ у м. Білій Церкві Київської області звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області про скасування постанови від 23.08.2016 року щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа у справі № 357/3086/15-а.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про скасування незаконної, на її думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015 року, по справі № 357/3086/15-а зобов'язано УПФУ у м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії по другій групі інвалідності, встановивши її в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.07.2014 року по 02.08.2014 року включно з урахуванням проведених виплат.

17.06.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області стягувачу видано виконавчий лист по даній справі, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання - до 18.06.2016 року, що слідує з копії цього виконавчого листа.

23.08.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51651118 щодо примусового виконання виконавчого листа № 357/3086/15-а, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 17.06.2016 року, з наданням семиденного строку на добровільне виконання, що слідує з копії цієї постанови. .

Вирішуючи питання щодо правомірності спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 11 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ст. 25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат,пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій,передбачених цим Законом. … Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та

боржникові.

Таким чином, законодавець визначив імперативний обов'язок державного виконавця протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносити постанову про відкриття виконавчого провадження та направляти сторонам виконавчого провадження її копію, де зазначено строк добровільного виконання судового рішення та наслідки недотримання вказаного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством України встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, визначено порядок дій органів державної виконавчої служби при надходженні до них відповідних судових рішень, боржниками за якими є органи, визначені в Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Проте, в зв'язку з прийняттям вказаних вище в рішенні нормативно-правових актів, якими встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, зміни до Закону України «Про виконавче провадження» не вносилися, а тому державний виконавець мав діяти у відповідності з приписами Закону України «Про виконавче провадження».

За ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Дійсно з копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист було пред'явлено до виконання 13.07.2016 року, строк пред'явлення до виконання виконавчого листа до 18.06.2016 року, постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем 23.08.2016 року.

З огляду на зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність прийняття спірної постанови з огляду на пропуск строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, а вказаний строк у судовому порядку не поновлювався.

В свою чергу, колегія суддів не може погодитися з такою позицією суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Так, до апеляційної скарги апелянтом було додано ряд доказів, які повністю спростовують висновки суду першої інстанції та не були ним дослідженні з огляду на незнання про їх існування.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне дослідити надані нові докази та надати їм належну правову оцінку з метою встановлення об'єктивної істини у справі.

Зокрема, апелянта зазначає, що вона 18 червня 2016 року, тобто до закінчення терміну пред'явлення виконавчого листа до виконання, через поштове відділення направила відповідну заяву та оригінал виконавчого листа. Дані обставини підтверджуються заявою про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2016року, фіскальним чеком від 18.06.2016 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 04.07.2016 року, виплату поштового переказу від 18.06.2016. та витягами з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень рл. 805.

Направлення виконавчого листа разом з заявою для примусового виконання судового рішення через поштове відділення апелянта пояснила неможливістю подання їх особисто, оскільки має незадовільний стан здоров'я, являється інвалідом другої групи, в підтвердження чого надала довідку МСЕК, експертний висновок, виписку з медичної картки стаціонарного хворого.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами апелянти, що Законом України «Про виконавче провадження» не заборонено надсилати виконавчі документи з поштове відділення. При цьому, апеляційна інстанція приходить до висновку, що саме дата відправки виконавчого документу через поштове відділення є датою його подачі для примусового виконання.

Положеннями ст. 25 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки днем відправки є 18.06.2016 року, останнім днем пред'явлення виконавчого листа до виконання є аналогічна дато, судова колегія приходить до висновку про пред'явлення виконавчого документу для виконання стягувачем вчасно, а тому у державного виконавця були всі законні підстави для відкриття виконавчого провадження.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянткою було надано достатньо беззаперечних доказів прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження за наявності законних підстав, а тому скасування спірної постанови судом першої інстанції є протиправним та таким, що суттєво порушує права і законні інтереси ОСОБА_2, в тому числі, право на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Отже, виконавче провадження підлягає продовженню з вчиненням державним виконавцем усіх необхідних та достатніх дій для виконання рішення суду на користь стягувача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та постановленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 200, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2016 року - скасувати та постановити нову про відмову у задоволені позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.