Справа № 805/2446/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алябєв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року справа №805/2446/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 805/2446/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та нарахування штрафу і пені від 10 червня 2016 року № Ю-1 у розмірі 100000,05 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Азовський машинобудівний завод» (далі позивач, підприємство, товариство) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі відповідач, податковий орган, податкова інспекція, контролюючий орган) про часткове скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та нарахування штрафу і пені від 10 червня 2016 року № Ю-1 у розмірі 100000,05 грн. (а.с.2-12).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року адміністративний позов задоволений частково, вимогу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та нарахування штрафу та пені від 10 червня 2016 року № Ю-1 у розмірі 0,05 грн. - скасовано. У задоволені решти позовних вимог - відмовлено (а.с.151-153).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що він підлягає звільненню від обовязків щодо сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції за вимогами пункту 9-4 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (а.с.134-138).

В судове засідання представники сторін не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотанням про участь у розгляді справи не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Приватне акціонерне товариство «Азовський машинобудівний завод» є юридичною особою, присвоєно , зареєстроване за адресою 87547, АДРЕСА_1 та знаходиться на податковому обліку в Мангуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Позивач зареєстрований та здійснює власну господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним витягом з ЄДРПОУ.

Відповідач Мангуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є субєктом владних повноважень, який діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Податковим кодексом України.

Податковою інспекцією 10 червня 2016 року винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю - 1 у загальному розмірі 965 506,69 грн. за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року у тому числі: недоїмка у розмірі 930 855,42 грн., штраф - 8 518,78 грн., пеня - 26 132,49 грн.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності складання податковим органом вимоги відносно позивача, що регулюється нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 9 вересня 2013 року № 455 (далі Інструкція № 455) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Законом № 2464-VІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту сьомого частини першої статті 13 Закону № 2464-VІ органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Пунктами 41.1 та 41.2 статті 41 Податкового Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачою зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених Законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VІ визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до пункту третього Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Абзацом третім пункту восьмого статті 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону № 2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2014 року Товариством до податкової інспекції подана заява від 27 листопада 2015 року про звільнення підприємства від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зазначена заява отримана податковим органом 28 листопада 2014 року. Проте, відповідач листом від 08 грудня 2015 року відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви.

У квітні 2015 року Товариство повторно звернулось до податкового органу із заявою про звільнення підприємства від виконання своїх обов'язків зі сплати єдиного внеску. Листом податкового органу від 13 травня 2015 року у задоволені заяви відмовлено.

У липні 2015 року Товариство звернулось до Донецької торгово-промислової палати із заявою про отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили.

Донецька торгово-промислова палата листом від 15 липня 2015 року повідомила Товариство про те, що підставою для звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є заява платника єдиного внеску. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску, не застосовуються. З урахуванням чого, у наданні Товариству сертифіката про настання обставин непереборної сили відмовлено.

За даними картки особового рахунку позивача та вимоги про сплату боргу (недоїмки) станом на 31 травня 2016 року він мав заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 930855,42 грн. (недоїмка), у сумі 8518,78 грн. штрафу, у розмірі 26132,49 грн. пені (а.с.13, 60-148).

Отже, наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 965506,69 грн. підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовується доводами скаржника.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання звільняються від обов'язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Маріуполь є територією проведення антитерористичної операції.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Отже, законодавець чітко визначив спосіб звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, що передбачені статтею 6 Закону № 2464-VІ, зокрема, подання платником єдиного внеску заяви, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Разом з тим, статтею 10 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Пунктом 101.4 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків» затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок). Відповідно до приписів підпункту 2.1 пункту 2 розділу ІІ Порядку під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України висновком про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, передбачених статтею 6 Закону пов'язується не лише з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви, а й з наявністю сертифікату Торгово-промислової палати України, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору).

Проте, в матеріалах справи відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, а звернення позивача із заявою про надання відповідного сертифікату, як і звернення до податкового органу із заявою про звільнення від виконання обов'язків залишились без задоволення.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач не оскаржував зазначені відмови у встановленому законом порядку.

Отже, підприємством не вжиті всіх заходів щодо звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині скасування вимоги Інспекції про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та нарахування штрафу та пені від 10 червня 2016 року № Ю-1 у розмірі 100 000,00 гривень слід відмовити.

Щодо скасування вимоги податкового органу від 10 червня 2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю - 1 в частині суми штрафу - 0,05 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 14 січня 2015 року контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені № НОМЕР_1 штрафу у розмірі 8 518,78 грн. та пені у сумі 26 132,49 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі № 805/918/15-а зазначене рішення податкового органу скасовано в частині нарахування штрафу у розмірі 0,05 гривень. В решті сум (штраф - 8 518,73 грн., пеня - 26132,49 грн.) рішення податкового органу визнано правомірним. Зазначена постанова суду набрала законної сили 26 червня 2015 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку податковий орган не мав права включати до спірної вимоги суму штрафу, яка вже була предметом розгляду у суді та скасована постановою суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимога та відсутність підстав для задоволення іншої частини позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 805/2446/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі № 805/2446/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та нарахування штрафу і пені від 10 червня 2016 року № Ю-1 у розмірі 100000,05 грн. залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_2