Справа № 806/1784/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" лютого 2017 р. Справа № 806/1784/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни, індексний номер 31005985 від 18 серпня 2016 року в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №15979608 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди. Стягнуто з приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" 2756 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі. Посилається на те, що правовідносини у справі між сторонами пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, тому спір не є публічно-правовим і має розглядатися за правилами ЦПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2010 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ "Агросервіс" (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, державний акт НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1,0337 га, строком на 10 років (а.с.15-16). Вказаний договір оренди було зареєстровано у відділі Держкомзему в Андрушівському районі 5 травня 2011 року за №00313, що підтверджено наявними у матеріалах справи кадастровим планом земельної ділянки та висновку про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (а.с.19-20). Договір оренди земельної ділянки є чинним, строк дії договору оренди не закінчився, достроково договір не розірваний, записи про розірвання або припинення даного договору відсутні.

4 липня 2016 року ОСОБА_4 (Орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки б/н з ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" (Орендар) кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1,0337 га, що знаходиться на території Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, та яка є предметом договору оренди землі НОМЕР_2 від 11 грудня 2010 року. Цей договір було зареєстровано рішенням приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером запису 31005985 від 18 серпня 2016 року (а.с.11-12).

ТОВ "Агросервіс" не погодився з такими діями приватного нотаріуса та оскаржив їх до суду, просив скасувати рішення про державну реєстрацію.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 серпня 2016 року №31005985 діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак рішення від 18 серпня 2016 року №31005985 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1,0337 га, що належать на праві власності ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регулюються правовими нормами Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України №1952-IV) (у редакції, що була чинна на день виникнення спірних правовідносин). Законом України від 26 листопада 2015 року №834-VIII цей Закон викладено у новій редакції і введено у дію з 1 січня 2016 року.

Умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок на час укладання вказаного договору оренди землі визначалися правовими нормами Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 (далі - Порядок - №2073).

Відповідно до вимог пункту 2 та пункту 3 Порядку №2073 така державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок та проводилася виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

У розумінні вимог пунктів 11 та 12 Порядку №2073 державна реєстрація засвідчувалася гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи на підставі висновку відповідного територіального органу земельних ресурсів про таку державну реєстрацію.

З 1 січня 2016 року особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, врегульовані правовими нормами статті 29 Закону України №1952-IV.

У частині 1 статті 29 Закону України №1952-IV зазначено, що державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що за змістом частини 3 статті 10 Закону України №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відтак, реєстратор під час проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, що виникло в установленому законодавством порядку 3 червня 2008 року, тобто до 1 січня 2013 року, був зобов'язаний запитати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Суд першої інстанції правильно вказав, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна встановити реєстрацію прав, які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року. Але відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав, які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року, не позбавляє реєстратора права вчинити належні дії.

Так, саме нотаріус, як державний реєстратор, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 1 січня 2013 року.

Пунктом 11 частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

З огляду на викладене, при розгляді справи з'ясовано, що відповідач під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснив повторну реєстрацію договору оренди земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, і право оренди у них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятого нею рішення та на спростування доводів позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки судом перевіряється не правомірність укладення договорів оренди, порушення прав сторін, а лише правомірність дій суб'єкта владних повноважень при реєстрації угоди на відповідність їх Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 та Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постанову судом прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" с.Івниця,Андрушівський район, Житомирська область,13420

3- відповідачу/відповідачам: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлана Василівна АДРЕСА_1

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" - вул.Васильківська,30,м.Київ 22,03022,

ОСОБА_4 - с.Івниця,Андрушівський район, Житомирська область,13420,