Справа № 804/4602/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 р. Справа № 804/4602/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.
представника позивача представника відповідача Хруленка М.В., Кравченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, податкової вимоги та зобов'язання вчинити певні дії,-
01.07.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі - ПрАТ «СК «Дніпроінмед», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Жовтневому районі №1463-25 від 16.06.2014 р.;
- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 р.;
- зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі внести до інформаційних систем органів доходів і зборів дані про сплату ПрАТ «СК «Дніпроінмед» авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 1591380,00 грн. за платіжним дорученням №239 від 01.04.2014 р.
В ухвалі Вищий адміністративний суд України зазначив, що, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що подання до установи банку платіжного доручення на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибуток здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився, у зв'язку з чим суди зробили висновок, що у податкового органу відсутні підстави для надсилання позивачу податкової вимоги, рішення про опис майна в податкову заставу та відповідного запиту. Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, та зауважує, що визначальним фактом є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач послався на те, що ДПІ у Жовтневому районі звернулася з листом від 26.03.2014 р. №1014/10/04-63-15-02-004 до ПАТ «Автокразбанк» про перерахування авансових внесків з податку на прибуток до бюджету. 01.04.2014 р. від ПАТ «Автокразбанк» до ДПІ у Жовтневому районі надійшла відповідь, що у клієнта було недостатньо коштів на рахунку, через що виконати платіжне доручення у зазначеній в ньому сумі, банк не мав можливості, внаслідок чого платіжне доручення було відхилено. Нове платіжне доручення станом на дату відповіді позивачем надано не було. Однак, судами попередніх інстанцій, не було надано оцінки вказаним доводам відповідача та не наведено мотивів їх відхилення чи неврахування при прийнятті оскаржуваних судових рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 р. справу прийнято до провадження, присвоєно їй номер № 804/4602/16 та призначено до судового розгляду на 11.08.2016 р. о 14:00 (а.с.229 т.1).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 р. змінено найменування позивача з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування» (далі-ПрАТ «СК «Дім Страхування», позивач) (а.с.48 т.2). Останнє судове засідання відбулось 04.10.2016 р.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.
Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях проти адміністративного позову (а.с.42, а.с.76 т.2 ). Відповідач зазначив, що оскільки грошові кошти зі сплати податку на прибуток на підставі платіжного доручення №239 від 01.04.2014 р. не надійшли до Державного бюджету України, оскаржені рішення було прийнято податковим органом в межах, у спосіб та у відповідності до вимог ПК України та Бюджетного кодексу України. Також, відповідач зазначає, що станом на 01.04.2014 р. у позивача було недостатньо коштів на рахунку для сплати узгоджених авансових внесків з податку на прибуток до бюджету, тому платіжне доручення позивача було відхилено банком. За таких умов відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
На підставі п.54.1 ст.54, абз.4 п.57.1 ст.57 ПК України в уточнюючій податковій декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 р., ПрАТ «СК «Дніпроінмед» розрахувало та, відповідно, узгодило суму щомісячного авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 253116,00 грн. (р.23), що підлягає сплаті протягом дванадцяті місяців, починаючи з березня 2014 р. (а.с.9 т.1).
Згідно банківської виписки по особовим рахункам ПАТ «АВТОКРАЗБАНК», сформованої 02.04.2014 р., станом на 01.04.2014 р. на банківському рахунку позивача були наявні грошові кошти у сумі 1592000,00 грн. (а.с.13 т.1).
Проте, банківською установою платіжне доручення позивача від 01.04.2014 р. №239 не виконано. Листом від 02.04.2014 р. №45/91-02 ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» повідомило позивача щодо платіжного доручення з перерахування коштів до державного бюджету у розмірі 1591380 грн., що для забезпечення технічної можливості повністю виконати свої зобов'язання з перерахування даної суми, просить розбити даний платіж на декілька більш дрібних платежів, датованих однією датою, зробивши помітку «заміна на основі листа банку від 02.04.2014 р. №45/91-02, зі збереженням загальної суми до оплати (а.с.28 т.2).
Листом від 30.04.2014 р. №776 позивач повідомив ДПІ у Жовтневому районі про невиконання банківською установою платіжного доручення від 01.04.2014 р. №239 (а.с.72 т.1).
Також, судом встановлено, що позивач звернувся із скаргою до Управління Національного банку України в Полтавській області щодо невиконання ПАТ «АВТОКРАЗБАК» платіжного доручення від 01.04.2014 р. №239.
Листом від 23.05.2014 р. №03-049/2251 Управління Національного банку України в Полтавській області повідомило позивача про те, що за результатам розгляду скарги були виявлені порушення баком вимог банківського законодавства та нормативних документів НБУ, у зв'язку з чим посадові особи банка були притягнуті до адміністративної відповідальності, а до самого банка був застосований захід впливу, передбачений чинним законодавством (а.с.83 т.1).
17.06.2014 р. відповідачем прийнято рішення про опис майна позивача у податкову заставу (а.с.15 т.1).
Крім того, судом встановлено, що ПрАТ «СК «Дніпроінмед» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з вимогами про зобов'язання виконати платіжне доручення №239 від 01.04.2014 р.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 р. у справі №904/3324/14 позовні вимоги ПрАТ «СК «Дніпроінмед» задоволено, зобов'язано ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» виконати платіжне доручення №239 від 01.04.2014 р. та здійснити перерахування авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. в розмірі 1591380 грн. з поточного рахунку ПрАТ «СК «Дніпроінмед» №925 Управлінню Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська на рахунок №0005 (а.с.84 т.1).

Про рішення суду позивач довів до відома ДПІ у Жовтневому районі листом від 24.07.2014 р. №1172 (а.с.86 т.1).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Положеннями п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Відповідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання;

В силу п.59.1. ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, п.38.1. ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 129.6. ст.129 ПК України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

У відповідності до ч.5.ст.45 та ч.5 ст.78 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

В п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. №2346-ІІІ (в редакції, чинній на момент переказу коштів) (далі - Закону України №2346-ІІІ) закріплено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі ,який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п.22.4 ст.22 цього Закону, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону України №2346-ІІІ).

Приписами ст.32 Закону України №2346-ІІІ) встановлено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виконання платником зобов'язання по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування сум податку за умови належного оформлення таких документів та наявності необхідної суми на розрахунковому рахунку платника.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що визначальним фактом є те, з чиєї вини відбулося не внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Отже, якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України, від 31.10.2013 р. по справі №К/800/21780/13, від 26.02.2014 р. по справі №К/800/13275/13, від 26.11.2015 р. по справі №К/800/38835/15 та від 24.03.2016 р. по справі №К/800/25112/15.

Як раніше встановлено судом, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 р. у справі № 904/3324/14 за позовом ПрАТ «СК «Дніпроінмед» до ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» про зобов'язання перерахувати кошти задоволено позовні вимоги підприємствата зобов'язано останнього здійснити перерахування грошових коштів.

Зазначеним рішенням Господарський суд Дніпропетровської області встановив, що залишку грошових коштів на рахунку ПрАТ «СК «Дніпроінмед» було достатньо для виконання ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» розпоряджень клієнта згідно платіжного доручення №239 від 01.04.2014 р., а банк порушив зобов'язання за договором, не здійснивши перерахування грошових коштів у сумі 1591380 грн. згідно цього платіжного доручення.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд зазначає, що невнесення до бюджету авансового внеску з податку на прибуток підприємств за 2014 р. у розмірі 1591380 грн. на підставі платіжного доручення №239 від 01.04.2014 р. сталося з вини ПАТ «АВТОКРАЗБАНК», а не в зв'язку з недостатності грошових коштів на рахунку ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Подання до установи банку платіжного доручення №239 від 01.04.2014 р. на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибутоку розмірі 1591380 грн. здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах позивач виконав, у зв'язку з чим, у відповідача були відсутні правові підстави для надсилання позивачу оскаржених податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкової вимоги відповідача №1463-25 від 16.06.2014 р., рішення про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 р. та зобов'язання відповідача внести до інформаційних систем органів доходів і зборів дані про сплату ПрАТ «СК «Дніпроінмед» авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 1591380,00 грн. за платіжним дорученням №239 від 01.04.2014 р. підлягають задоволенню.

Судом під час розгляду справи встановлено, що оскаржені податкова вимога №1463-25 від 16.06.2014 р., рішення про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 р. та запит №21649/10/25-0 від 18.06.2014р. винесені саме у зв'язку з невиконанням платіжного доручення №239 від 01.04.2014 р . з урахуванням чого суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач листом від 18.03.2014 р. №414 повідомив відповідача про те, що надані ним до ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» платіжні доручення, серед яких є платіжне доручення №214 від 24.02.2014 р. про перерахування авансового внеску з податку на прибуток підприємств за 2014р. в розмірі 1591380 грн., банком не виконані, у зв'язку із чим, позивач просив відповідача вжити заходів, направлених на переказ грошових коштів банком (а.с.46 т.1).

За результатами розгляду вказаного звернення позивача, відповідач листом від 26.03.2014 р. №10214/10/04-63-15-02-004 звернувся до ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з проханням повідомити про можливість перерахування коштів до бюджету до 28.03.2014 р. включно згідно платіжного доручення №214 від 24.02.2014 р.у сумі 1591380 грн. (а.с.45 т.1).

На вказаний запит відповідача ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» листом від 28.03.2014 р. №45-2/86-01 відповів, що станом на 18.03.2014 р. у клієнта було недостатньо коштів на рахунку, через що виконати платіжне доручення у зазначеній в ньому сумі банк не мав можливості, внаслідок чого платіжне доручення було відхилено. Нове платіжне доручення станом на дату відповіді позивачем надано не було (а.с.44 т.1).

Вказане також підтверджується копією платіжного доручення №214 від 24.02.2014 р. про перерахування авансового внеску з податку на прибуток підприємств за 2014 р. в розмірі 1591380 грн., що має відмітку про його повернення банком без виконання (а.с.88 т.1).

Суд звертає увагу на те, що наведене вище листування стосується платіжного доручення №214 від 24.02.2014 р., а предметом спору по справі є виконання платіжного доручення від 01.04.2014 р. №239.

В судовому засіданні та в письмових запереченнях відповідач послався на те, що ДПІ у Жовтневому районі звернулась із листом від 26.03.2014 р. №10214/10/04-63-15-02-004 до ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» про перерахування авансових внесків з податку на прибуток до бюджету. 01.04.2014 р. від ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» до ДПІ у Жовтневому районі надійшла відповідь, що у клієнта було недостатньо коштів на рахунку, через що виконати платіжне доручення у зазначеній в ньому сумі, банк не мав можливості, внаслідок чого платіжне доручення було відхилено. Нове платіжне доручення станом на дату відповіді позивачем надано не було.

Суд критично оцінює зазначені доводи відповідача, оскільки отриманий 01.04.2014 р. податковим органом лист ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» складений 28.03.2014 р. та містить інформацію станом саме на 28.03.2014 р., а не на 01.04.2014 р.

Разом з тим, як зазначалося судом раніше, позивач листом від 30.04.2014 р. №776 повідомив ДПІ у Жовтневому районі про невиконання банківською установою платіжного доручення від 01.04.2014 р. №239 щодо сплати авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 1591380,00 грн.

На зазначений лист позивача відповідач листом від 15.05.2014 р. №16382/00/04-63-20-0215 повідомив, що кошти у сумі 1591380,00 грн. згідно платіжного доручення від 01.04.2014 р. №239 на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області № 0005 не надходили.

Таким чином, відповідачу було відомо про відхилення банком платіжного доручення №214 від 24.02.2014 р. та про подання позивачем до виконання іншого платіжного доручення, а саме №239 від 01.04.2014 р., яке не було виконано банком, та з приводу якого до винесення оскаржуваних рішень між позивачем та відповідачем велось листування, в ході якого податковий орган наполягав на необхідності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, навіть, у випадку, коли така сума не сплачена до бюджету з вини банку.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання протиправними вимог, які містяться в запиті ДПІ у Жовтневому районі №21649/10/25-0 від 18.06.2014 р., то вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідачем 18.06.2014 р. складено та вручено позивачу запит №21649/10/25-0, яким у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу станом на 13.06.2014 р. у сумі 97690 грн. ДПІ у Жовтневому районі вимагає його погасити або надати інформацію:

- про власне майно та документи, необхідні для його опису у податкову заставу з наведенням детальної характеристики кожного предмета (вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо), вартості (балансову на останню дату), його місцезнаходження;

- суму дебіторської заборгованості станом на звітну дату, перелік дебіторів (назва, код ЄДРПОУ, місце основної реєстрації та суму заборгованості) (а.с.16 т.1).

Приписами п.71.1 ст.71 ПК України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Суд зазначає, що відповідно до п.п.20.1.3 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, зокрема, мають право отримувати безоплатно інформацію від підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб.

Згідно до п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених ст.39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п.201.1 ст.201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналізом вищенаведених норм права встановлено, що складання та подання податковим органом запиту платнику податків є засобом збирання податкової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення індивідуальної дії. Запит складається посадовими особами контролюючого органу, проте він не містить волевиявлення самого органу. Викладені у ньому податковим органом вимоги не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для платника податків певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини.

Крім того, суд зауважує, що п.73.3 ст.73 ПК України встановлено належний спосіб захисту платника податків у разі, коли запит складено з порушенням вимог законодавства, а саме: платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги, які містяться у запиті відповідача №21649/10/25-0 від 18.06.2014 р. не порушують права позивача, а, отже, позовна вимога щодо визнання них протиправними є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, податкової вимоги та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1463-25 від 16.06.2014.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області внести до інформаційних систем органів доходів і зборів дані про сплату Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дім Страхування» авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 1591380, 00 грн. (один мільйон п'ятсот дев'яносто одна тисяча триста вісімдесят гривень 00 копійок) за платіжним дорученням № 239 від 01.04.2014 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 219 (двісті дев'ятнадцять) грн. 74 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова