Справа № 826/15826/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2017 року № 826/15826/16

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві

про визнання незаконним рішення, зобов»язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, в якій просить: визнати неправомірним рішення відповідача від 30.08.2016 р. №4600/02-121 та зобов»язати внести зміни до актового запису цивільного стану, складеного Оболонським у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану за №1739 від 01.08.2015 р., вказавши згідно волі матері ім»я та по батькові батька дитини - ОСОБА_2, а по-батькові дитини згідно національних традицій - ОСОБА_3.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень та/або заперечень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Так, за результатами дослідження наявних у справі матеріалів, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі - РАЦС Дарницького району м. Києва) із заявою про внесення змін до актового запису про народження її сина, складеного Оболонським у м. Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану за № 1739 від 01.08.2015 р. Заявниця просила змінити відомості про батька дитини та відповідно по батькові дитини.

01.08.2015 р. ОСОБА_1 зареєструвала народження свого сина у Відділі РАЦС Оболонського району м. Києва як одинока мати згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. При цьому власне ім'я та по батькові батька дитини в актовому записі в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження та свідоцтві про народження дитини було записано за вказівкою матері.

Як йдеться у позовній заяві, ОСОБА_1, реєструючи народження дитини назвала вигадані нею ім'я та по батькові батька дитини: «ОСОБА_4», хоча справжнє ім'я та по батькові батька дитини - ОСОБА_2.

Рішенням РАЦС Дарницького району м. Києва від 30.08.2016 р. №4600/02-121 ОСОБА_1 в її заяві про внесення змін відмовлено з тих підстав, що позивач використала своє право на реєстрацію народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки заявником при реєстрації народження дитини була мати дитини, записавши батьком дитини «ОСОБА_4».

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачем зазначено, що рішення РАЦС Дарницького району м. Києва №4600/02-121 від 30.08.2016 р. є незаконним.

В обгрунтування наведеного представником позивача наголошено, що ОСОБА_1, реєструючи народження свого сина особисто, будучи одинокою матір'ю, перебувала в післяпологовому стані, який фізіологічно триває від 6 до 8 тижнів після пологів і стосується як фізичного так і психоемоційного стану жінки.

Одночасно згідно з українським законодавством зареєструвати народження дитини потрібно протягом місяця після народження незалежно від того здійснює реєстрацію батько дитини чи одинока мама.

Перебуваючи в післяпологовому стані, негативно підсиленого передньою сваркою з батьком дитини, а також зі слів позивачки будучи введеною в оману практикантом Оболонського РАЦС, до якого вона звернулася з питанням про те, кого вказувати батьком дитини, якщо вона не перебуває в шлюбі і отримавши відповідь «вигадайте будь-кого».

Дитина, як вказано у позовній заяві, народжена ІНФОРМАЦІЯ_1., проте зареєстрована 01.08.2015 p., тобто з пропуском місячного терміну на реєстрацію, через що позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджує вищезазначене.

По мірі підростання дитини позивачка ОСОБА_1 усвідомила, що вигадані відомості про батька дитини можуть негативно відобразитись на долі самої дитини, яка має право на те, щоб в свідоцтві про народження було вказано ім'я його справжнього батька і відповідно його справжнє по батькові.

ОСОБА_1 усвідомила, що її нестабільний емоційний стан після пологів та її образа і сварка з батьком дитини, з яким вона раніше хотіла побудувати довготривалі відносини (позивачка змінювала віросповідання на мусульманське та укладала шлюб з батьком дитини в мечеті), не зможе бути логічним обґрунтуванням для підростаючої дитини в поясненні про те, хто такий вигаданий її батьком «ОСОБА_4».

Між тим, у позовній заяві наголошено, що дитина має арабське ім'я - ОСОБА_3, її батько є громадянином Об'єднаних Арабських еміратів.

Відтак, вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на положення статей 1, 3, 17 КАС України з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб'єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану, внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.

Спірні правовідносини сторін регулюються зокрема Цивільним та Сімейним кодексами України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. №96/5, про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону.

Відповідно до ст. 49 цього ж Кодексу державній реєстрації підлягають, зокрема народження фізичної особи та її походження.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Державна реєстрація зміни імені передбачена статтею 16 цього Закону.

Згідно ч. 7 ст. 16 наведеного Закону державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім'я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей.

У відповідності до положень п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є:

- 2.13.1. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

- 2.13.2 постанова адміністративного суду;

- 2.13.3 висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України;

- 2.13.4 заява про визнання батьківства (додаток 3);

- 2.13.5 заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України;

- 2.13.6 заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4;

- 2.13.7 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

- 2.13.8 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

- 2.13.9 актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини.

- 2.13.10 актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини;

- 2.13.11 рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої статті 148 Сімейного кодексу України.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України (п.п. 2.13.12).

При цьому ст. 148 Сімейного кодексу України передбачає зміну прізвища дитини її батьками.

Так, у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років (ч. 1). У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою (ч. 2). У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років (ч. 3).

В той же час нормою ч. 1 ст. 149 Сімейного кодексу встановлено, що у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою.

Таким чином, враховуючи наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що застосування положень зазначених Правил у частині внесення змін до актового запису про народження дитини, в частині імені батька та відповідно по батькові дитини, можливе за наявності певних обов'язкових умов, визначених

Поряд з цим, будь-яких доказів на підтвердження дійсності обставин батьківства громадянина ОСОБА_2, які б підтверджували помилковість свідчень позивача при первісній реєстрації народженні дитини, як-от, наприклад: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, до суду не надано, а судом не встановлено.

За таких обставин, виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська