Справа № 809/5/17
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. Справа № 809/5/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 50000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасну та неповну сплату відповідачем в порушення вимог підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16, статті 267 Податкового кодексу України транспортного податку з фізичних осіб.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. В клопотанні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, вказуючи на неотримання податкових повідомлень рішень на підставі яких сформований податковий борг та проходженням планового медичного огляду. Проте суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи, так як докази вручення податкових повідомлень-рішень відповідачу наявні в матеріалах справи, а проходження планового медичного огляду не є достатньою поважною причиною неявки в судове засідання.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 допустив податковий борг станом на 30 листопада 2016 в розмірі 50000 грн.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, надалі - Кодекс).

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 Кодексу, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Приписами пункту 38.1 статті 38 Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податкова заборгованість із транспортного податку з фізичних осіб виникла в результаті несплати податкового зобов'язання, що виникло на підставі податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №3-22 від 09.06.2015 (а.с.6) та №229624-13 від 30.06.2016 (а.с.9), які направлялися відповідачу, що підтверджується чеками відділення поштового зв'язку від 19.06.2015 (а.с.7) та від 01.08.2016 (а.с.10) та отримані відповідачем 23.06.2015 та 05.08.2016, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.8,11).

Відповідно до підпункту 267.8.1, пункту 267.8 статті 267 ПК України, транспортний податок сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином транспортний податок в розмірі 50000 грн. набув статусу податкового боргу.

Право контролюючого органу на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Кодексу надсилалась відповідачу податкова вимога форми «Ф» № 878-25 від 09.10.2015 на суму 25000 грн., яка отримана відповідачем 03.11.2015, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.14).

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до даних витягу облікової картки щодо відповідача (а.с.16-18), податковий борг відповідача з дня її виставлення до моменту розгляду даної адміністративної справи жодного разу не переривався, а тому вищевказана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною та на суму збільшення податкового боргу не було правових підстав для виставляння нової податкової вимоги.

Згідно з пунктом 87.1. статтею 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте відповідачем не подано суду ні заперечень на адміністративний позов, ні доказів судового оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких утворений податковий борг, ні доказів сплати податкового боргу, чи будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку задовольнити адміністративний позов.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України заборгованість в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 06.02.2017 року.