Справа № 226/1598/16-а
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1598/16-а
Провадження № 2-а/226/1/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Юріної Г.В., Самойленка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення і зобов'язання проведення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом - Фонд) про скасування рішення та зобов'язання проведення перерахунку пенсії, в обґрунтування якого вказала, що з 14.12.1991 вона працювала у Виконавчому комітеті Димитровської міської ради Донецької області на різних посадах та була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію з посади начальника сектору торгівлі, побутового обслуговування населення і підприємництва відділу економіки, аналізу та прогнозування, має стаж державної служби 19 років 9 місяців 14 днів. З 27.09.2011 року вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Димитрові Донецької області та отримує пенсію за віком у зв'язку з виходом на пенсію, призначену на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (у редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 89% від суми заробітку з якого сплачувались страхові внески. 18.08.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, оскільки підвищення заробітної плати державного службовця було здійснено з травня 2016р. До заяви нею була додана довідка від 18.08.2016 року № 126/2 про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, видану Виконавчим комітетом Мирноградської міської ради. Проте рішенням Фонду від 26.08.2016р. № 149338 їй було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, у рішенні Фонду зазначено, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Позивач вважає, що положення вказаного Закону поширюється лише на тих осіб, яким пенсії призначалися після 01.06.2015 року спеціальними законами, а не на тих осіб, яким ці пенсії призначалися в минулому часі. Тобто, ця норма стосувалася лише призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. А тому в даному випадку необхідно застосовувати законодавство України, яке було чинним на момент призначення їй пенсії. Оскільки підвищення розміру заробітної плати державного службовця було здійснено з травня 2016 року, вважаючи рішення відповідача таким, що суперечить чинному законодавству та порушує її конституційні права, позивач просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Фонду № 149338 щодо відмови їй в проведенні перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на день призначення пенсії) в розмірі 89 % від заробітної плати, зазначеної у довідці № 126/2 та зобов'язати Фонд здійснити їй перерахунок пенсії з 01.05.2016 року та її виплату відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на день призначення пенсії) в розмірі 89 % від заробітної плати, зазначеної у довідці № 126/2. Крім того, просила стягнути з відповідача суму сплаченого нею судового збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, згідно з наданими запереченнями пояснив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно знаходиться на обліку Фонду та з 27.09.2011 року отримує пенсію, призначену на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 89% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених вказаним Законом. 18.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Фонду із заявою, з наданням довідки про те, що вона працювала на посаді у Виконавчому комітеті Димитровської міської ради Донецької області на посаді начальника сектору торгівлі, побутового обслуговування населення і підприємництва відділу економіки, аналізу та прогнозування та заробітна плата спеціаліста відповідної категорії з 01.05.2016 року складає 5255,34 грн. 26.08.2016 року Фонд своїм рішенням № 149338, з відповідними роз'ясненнями, відмовив позивачу у перерахунку її пенсії. З прийнятим рішенням ОСОБА_1 не погодилась та 19.09.2016 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління. Проти адміністративного позову заперечує з наступних підстав. Статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу, передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи з сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Однак, в наступному, законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось. Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». При цьому зазначає, що Законом України «Про державну службу» № 889-VIIІ від 10.12.2015 року (набрав чинності з 01.05.2016 року) визнано Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, ст.ст.37, 371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01.05.2016 року втратили чинність. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р., у разі не прийняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У своєму позові позивач вказує на «звуження її існуючих прав і свобод». Зазначив, що відмова в перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру отримуваної пенсії, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та ніяким чином не позбавляє її права на соціальний захист. Крім того, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, а нормами, які визначають механізм проведення перерахунку йому пенсії є статті 37, 371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, який діяв на час призначення їй пенсії. Право на призначення пенсії позивачу виникло з 27.09.2011 року і їй було призначено пенсію згідно діючого на той час законодавства, без порушень і звуження права позивача на пенсійне забезпечення. Розмір заробітної плати спеціаліста відповідної категорії було підвищено з 01.05.2016 року, тобто на той момент, коли норми раніше діючого законодавства, якими передбачались перерахунки пенсій державним службовцям, вже втратили чинність. Крім цього, з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачу з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 89% від суми заробітної плати (в тому числі з урахуванням надбавок і доплат до посадового окладу, зазначених у довідці № 10/1892) є безпідставним і неможливим. Стосовно не проведення Управлінням перерахунку пенсії позивачу на підставі нормативних документів, які втратили чинність, зазначив наступне. У мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тобто, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення ст.ст.37, 371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. вже втратили чинність, тому в Управління відсутні підстави для їх застосування. Таким чином, пенсії призначені згідно із Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат. Отже, одним з визначальних елементів урегулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами місцевого самоврядування та наказами головного управління ПФУ в Донецькій області, Положеннями про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також в об'єднаних управліннях, затвердженим постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014р. Вважає, що Управління прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу на підставі діючого законодавства України, тому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27.09.2011р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, як отримувач пенсії за віком, призначеної на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. (а.с.51-53).

18.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Фонду із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. Згідно з довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата на посаді начальника сектору торгівлі, побутового обслуговування населення і підприємництва відділу економіки, аналізу та прогнозування Виконкому Мирноградської міської ради Донецькій області, яку обіймала ОСОБА_1, з 01 травня 2016 року становить: посадовий оклад - 1723,00 грн., надбавка за ранг - 100 грн., надбавка за вислугу років - 455,75 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи - 1139,38 грн., премія 25 % - 854,53 грн., премія 1/12 від середнього розміру цієї премії - 198,83 грн., інші виплати 783,85 грн. (а.с.20-21).

Рішенням № 149338 відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивача по заробітній платі з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, відповідно до якого з 01.06.2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані, а тому з 01.06.2015 року пенсії не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с.22).

Вислухавши сторони у справі, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року, далі - Закон № 213-VIII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За змістом підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р., набрав чинності з 01.05.2016 року (далі - Закон № 889-VІІІ), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім, ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., які визначали умови та порядок перерахунку пенсії державним службовцям, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 889-VІІІ, а саме, з 01 травня 2016 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям відповідно до Закону № 889-VІІІ (діє з 01.05.2016р.) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., зазначена норма втратила чинність.

До того ж, на це й вказує п.2 постанови Пленуму ВСУ № 16 від 16.09.2016р. «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності ст.371 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу».

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ, яка набрала чинність з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом № 889-УІІІ по іншому регулюються правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV не передбачено підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону № 889-VІІІ та Закону № 1058-ІV, з травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Наведені вище зміни до законодавства внесені зазначеними Законами, неконституційними не визнані. Розмір пенсії, яку отримувала позивач не зменшувався, а на момент звернення за перерахунком норми щодо здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не існувало.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій державним службовцям, Закони, які врегульовують пенсійне забезпечення цій категорії пенсіонерів не містять норми, яка закріплює право цих осіб на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати.

Однак, суд звертає увагу, що позивач в своїй заяві просив призначити йому пенсію на підставі Закону України «Про державну службу». Відповідач, як підставу для відмови позивачу в призначенні пенсії визначив, положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, відповідно до якого, з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, на підставі положень Закону України «Про державну службу».

Суд зазначає, що відповідач посилаючись на вищезазначені норми Законів, фактично не навів підстав для відмови в перерахунку пенсії позивачу саме відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ стосуються тільки питань призначення пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен був прийняти рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізував у 2011 року та нарахування її пенсії здійснено у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., в редакції чинній на час її призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій державних службовців регулюється Законом № 889-VІІІ, що діє з 01 травня 2016 року.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.2 ст.5 КАС України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Виходячи з дискреційних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітку від 18 серпня 2016 року відповідно до норм діючого Закону № 889-VІІІ на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до абз.10 ч.2 ст.162 КАС України та дискреційними функціями відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст.ст.22, 58, 64 Конституції України, ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р. та керуючись ст.ст.11, 17-18, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення і зобов'язання проведення перерахунку пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області № 149338 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітній платі від 18 серпня 2016 року відповідно до норм діючого законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного Фонду України в м.Димитров Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275(двісті сімдесят п'ять), 60 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін