Справа № 754/16130/16-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/167/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій незаконними та зобов′язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.07.2014 року вона отримувала в управління пенсійного фонду пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Але з 01.04.2015 року їй було припинено нарахування та виплату пенсії. Позивачка вказує про те, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект Закону України № 2212 від 23.02.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Так, абзац 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено наступним змістом: "У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства". Водночас пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України" тощо. Вказуючи на наведені правові норми, позивачка вважає, що з 01.06.2015 року для неї, як державного службовця, скасовано норми, що передбачають призначення їй спеціальної пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення їй виплат пенсії. Вона звернулася до відповідача із заявою щодо поновлення їй виплати пенсії, але листом від 21.11.2016 року їй було відмовлено у цьому. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії за віком та зобов"язати відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.06.2015 року.

Стороною відповідача у передбачений законом строк не надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України у Дарницькому районі м. Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України, з 29.07.2014 року, з цього часу вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", але виплата пенсії їй була припинена з 01.04.2015 року.

Позивачка звернулася до відповідача із заявою про поновлення належних їй виплат, але листом від 21.11.2016 року їй було відмовлено у цьому, що стало підставою для звернення до суду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами ("Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інші), станом на 01.04.2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01.06.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів ("Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01.06.2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивачку не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону від 02.03.2015 року № 213-VІІІ) обмеження щодо виплати пенсії, так як з 01.06.2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне стархування".

Тому з 01.06.2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачці пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.08.2015 у справі № 202/4641/15-а.

Отже, судом встановлено, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено по відношенню до позивачки протиправну бездіяльність, що виявилась у нездійсненні останній відповідних виплат, починаючи з 01.06.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача судового збору.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки дане рішення суд ухвалив на користь позивача, з відповідача на підставі ч.1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про державну службу", Законом України "Про оплату праці", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 з 01.06.2015 року.

Стягнути з Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: