Справа № 740/4456/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/4456/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Пантелієнко В.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.11.2016 р.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним документом, який підтверджує статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілого від Чорнобильської катастрофи, тому, оскільки у позивача таке посвідчення наявне, то дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправними.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі Закон № 796-XII), «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 р. № 791а-XII (далі Закон № 791а-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії).

У п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-XII закріплено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів 10 років.

Згідно з п.п. 1, 3 ст. 2 Закону № 791а-ХІІ зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Зона гарантованого добровільного відселення це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Частинами 1, 3 статті 65 Закону № 796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за абзацом першим п. 1 ст. 55 Закону № 796-XII є робота в зоні відчуження у відповідний період часу, що має підтверджуватися належними первинними документами.

При цьому, поняття «зона відчуження» і «зона гарантованого добровільного відселення» не є тотожними та мають різний правовий статус.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2) та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 /Т.1 а.с.6/.

Галузевим державним архівом Міністерства оборони України позивачу видано довідку від 25.05.2000 р. № 51/1/7138, в якій зазначено, що у період з 06.08.1986 р. по 22.12.1986 р. він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини № 34102, а в період з 25.09 по 04.10.1986 р. був відкомандирований в базу тила с. Оране /Т.1 а.с.5/.

Постановою КМУ від 23.07.1991 р. № 106 с. Оране Іванківського району Київської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Аналогічні відомості щодо періоду участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зазначені в його військовому квитку /Т.1 а.с.7/.

08.11.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 242 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ст. 55 Закону № 796-XII.

Листом від 25.11.2016 р. № 5217/03-12 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його вимог, оскільки в поданих ним документах відсутні дані про дні виїзду в зону відчуження /Т.1 а.с.10-11/.

При цьому, у зазначеному листі відповідачем роз`яснено, які саме документи засвідчують право особи на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку /Т.1 а.с.10/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що первинними документами, наданими позивачем підтверджується лише факт проходження ним служби (виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) у зоні гарантованого добровільного відселення, а не в зоні відчуження.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку за п. 1 ст. 55 Закону № 796-XII, а отже, відповідач, відмовляючи в задоволенні його вимог, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини даної справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 01 лютого 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.