Справа № 127/22281/16-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/71/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача - адвоката Савчука М.В.,

представника відповідача Любарець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2002 року отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 14.09.2016 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку (60 років) він вперше звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення йому пенсії по віку згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням порядку, визначеного ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме з врахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують року звернення, тобто 2015, 2014, 2013 роки.

Однак, відповідач при обрахунку розміру пенсії, порушив вимоги ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині використання показника середньої заробітної плати по Україні, що береться за основу при обрахунку пенсії, фактично використавши показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Савчук М.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Любарець І.В. позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що з 21.08.2002 року позивач ОСОБА_3 перебувавав на обліку в Головному УПФ України у Вінницькій області та отримував пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

05.09.2016 року у зв'язку із досягненням 60 років, тобто пенсійного віку, ОСОБА_3 звернувся до УПФ України в м. Вінниці із відповідною заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, а саме на призначення йому пенсії за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем проведено переведення позивача з пенсії за вислугу років, обчислену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п.1 постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», а саме при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком враховано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Однак з такими діями відповідача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . Однак у випадку позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_3 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з Збройних сил України позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 31.03.2015 року, прийнятій у справі №21-612а14.

Згідно норм ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що УПФ України в м. Вінниці при обрахунку позивачу пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік діяло без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та передбачених законом підстав, а також без урахування прав та законних інтересів особи, щодо якої ці дії здійснені, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 46, 48 Конституції України, ст.ст.1, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» , ст.ст. 7, 9, 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.94, 99-100, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо нарахування пенсії за віком ОСОБА_3 з 14.09.2016 року згідно ст.ст.26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці нарахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_3 з 14.09.2016 року згідно ст.ст.26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2015, 2014, 2013 років.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: