Справа № 266/203/17
Суддя: Д`яченко Д. О.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/203/17
Провадження№ 2-а/266/73/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м.Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Д'яченко Д.О., при секретарі Давлетбаєвої О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до БУПП в м. Маріуполі про визнання дій інспектора 4 роти БУПП м. Маріуполя, ДПП лейтенанта Самойлова І.А. незаконними та визнання постанови АР №334192 протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що 07.01.2017 року лейтенантом поліції Самойловим І.А. Управління патрульної поліції в місті Маріуполі відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії АР №334192 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п. 8.10 Правил дорожнього руху України, а саме за невиконання вимог дорожнього знаку 5.62 «місце зупинки», та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Зауважує, що дорожній знак 5.62 «місце зупинки» не має жодного відношення до ч.2 ст. 122 КУпАП, а його дії підпадають під ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, при складанні протоколу не враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, передбачених ст. 33 КУпАП. На підставі чого він звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати дії інспектора поліції незаконними та скасувати постанову АР № 334192 від 07.01.2017 та провадження по справі закрити.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і звернув увагу суду, на те, що на даному перехресті не має дорожньої розмітки у вигляді «стоп лінії», а знак 5.62 він не побачив через патрульну машину. Просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача Самойлов І.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову, посилаючись, що винесена постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.01.2017 року лейтенантом поліції Самойловим І.А. Управління патрульної поліції в місті Маріуполі відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії АР № 334192 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п. 8.10 Правил дорожнього руху України, а саме за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Citroen С2», номерний знак НОМЕР_1, 7 січня 2017 року о 16 годині 10 хвилин на перехресті проспекту Будівельників та вул. Бахчиванджи при увімкнутому забороняючому сигналу світлофору не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», чим порушив п.п. 8.10 ПДР України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з вимогами п. 8.10 Правил дорожнього руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 стоп-лінія, дорожнім знаком 5.6.2 місце зупинки, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Суд не бере до уваги зауваження позивача, що його дії підпадають під дію ч. 1 ст. 122 КУпАП оскільки дорожній знак 5.62 «місце зупинки» саме регулює місце зупинки транспортних засобів під час дії заборонного сигналу світлофора (регулювальника) чи перед залізничними переїздами, рух через які регулюється світлофорами.

Таким чином, інспектор поліції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 порушив правило проїзду перехресть, тобто дії правопорушника підпадають під диспозицію ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з відеоматеріалів наданих інспектором поліції вбачається, що ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги дорожнього знаку 5.62 «місце зупинки» і крім того, він не міг не бачити вказаного знаку, оскільки патрульний автомобіль не був перепоною та не перекривав знак.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних доказів, та вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме п. 8.10, мало місце, оскільки позивач не довів та не надав суду належних та допустимих доказів відсутності в його діях складу даного порушення правил дорожнього руху, а останнє, в свою чергу, найшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому, відповідач також не надав докази, що під час винесення постанови не були прийняті до уваги загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення та обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом із тим, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положеннями статті 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Повноваження суду при вирішенні справи відповідно до приписів КАС України визначені частиною статтею 162 цього кодексу. Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи ступінь вини правопорушника, який не виконав вимогу п. 8.10 Правил дорожнього руху України, суд вважає, що з урахуванням дорожньої обстановки, того, що перешкоди іншим учасникам руху та пішоходам позивач не створив, а також даних про ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, та за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, тому суд приходить до висновку про можливість закриття провадження по справі, у зв'язку з малозначністю правопорушення та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до БУПП в м. Маріуполі про визнання дій інспектора 4 роти БУПП м. Маріуполя, ДПП лейтенанта Самойлова І.А. незаконними та визнання постанови АР №334192 протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 334192 від 07.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя: Д`яченко Д. О.