Справа № П/811/1839/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року справа № П/811/1839/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016 року за №18869-13, №18899-13, №18897-13 та №18898-13.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки позовні вимоги необґрунтовані, а оскаржувані рішення, прийняті у відповідності до норм діючого законодавства України.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

14.10.2011 року позивачем, на підставі договору купівлі продажу нежитлової будівлі придбано у ЗАТ "Техносерсвіс" будівлю магазину продовольчих і непродовольчих товарів, загальною площею 201,8 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 1000,00 кв.м.(а.с.11-13).

При цьому, позивач зазначає, що право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :11:502:0016), на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна, до нього не переходило та знаходилось у продавця (ЗАТ КП "Техносервіс") в постійному користуванні на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії І-КР№002255, виданого 11.04.1996 року Олександрійською міською радою народних депутатів.

Відповідачем 27.10.2016 р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №18896-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб за 2013 рік на суму 645,49 грн. (а.с.6);

- №18899-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб за 2014 рік на суму 3579,52 грн. (а.с.7);

-№18897-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб за 2015 рік на суму 13412,40грн. (а.с.8);

- №18898-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку фізичних осіб за 2016 рік на суму 19219,87 грн.(а.с.9).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суд.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України, Податковим кодексом України, Цивільним кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Визначальними обставинами для правильного вирішення даного спору є правомірність визначення ставки земельного податку та період за який необхідно сплачувати такий.

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка згідно з пп. 14.1.147п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Відповідно до пп. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є землекористувачі земельних ділянок. А згідно з положеннями пп. 270.1.1 п. 270.1 ст 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК і ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Тобто, особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У даній справі суд встановив, що позивач є власником нежитлового приміщення, за земельну ділянку під яким відповідач оскаржуваними податковими повідомленнями-рішенням нарахував земельний податок.

При цьому ст. 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Положення ст. 334 ЦК України та Закону № 1952-IV у взаємозв'язку із положеннями ст. 182 ЦК України необхідно розуміти таким чином, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тобто, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_1 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного суду України від 07.07.2015 року у справі № 21-775а15.

У відповідності з ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З доводами представника позивача, що в даному випадку позивач не є землекористувачем суд не може погодитись, оскільки з аналізу положень п.287.6 ст. 287 ПК України слідує, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини) сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Як зазначалось вище предметом спору у цій справі є правильність визначення позивачу контролюючим органом податкових зобов'язань період з 2013-2014 роки за платежем із земельного податку за земельну ділянку, безпосереднє користування якою здійснювалось позивачем без оформлення правовстановлюючих документів на таку.

Відповідно до ст.ст. 193, 194 Земельного кодексу України єдиною державною системою земельно-кадастрових робіт, якою встановлена процедура визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками, є державний земельний кадастр, в якому міститься сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, кількісна та якісна характеристика, розподіл серед власників та землекористувачів. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок обчислення плати за землю визначений ст. 286 ПК України.

Так, відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни (п. 286.4 ст. 286 ПК України).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території (п. 286.6 ст. 286 ПК України).

Враховуючи наведені правові норми, обчислення земельного податку проведено на підставі даних Державного земельного кадастру (площа земельної ділянки, категорія земель, тощо), що підтверджується витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області (а.с.24-27).

Так, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки становила:

- на 2013 рік 357952,00 грн. (а.с.27);

- на 2014 рік 357952,00 грн. (а.с.26);

- на 2015 рік 447080,00 грн. (а.с.25);

- на 2016 рік 640662,49 грн. (а.с.24).

Ставка земельного податку до 01.01.2015 року становила 1%.

З 01.01.2015 р. ставка земельного податку 3 % для земельних ділянок, на які неоформлені правовові документи, відповідно до рішення Олександрійської міської ради від 23.01.2015 року за №1528, зі змінами, внесеними рішенням Олександрійської міської ради від 13.02.2015 року за №1590 (а.с.30-38).

Таким чином, до сплати підлягає сума:

- за 2013 рік (з 27.10.2013 р.) : 357952,0 х 1% = 645,49 грн.

- за 2014 рік : 357952,00 грн. х 1% =3579,52 грн.

- за 2015 рік : 447080,00 грн. х 3 % = 13412,40 грн.

- за 2016 рік : 640662,49 х 3 % = 19219,87 грн.

З огляду на викладене у позивача виник обов'язок зі сплати земельного податку, у зв'язку із чим відповідачем правомірно було визначено відповідну суму грошового зобов'язання, згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів

За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідач довів правомірність прийнятих рішень, а відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволеним бути не може.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволені позовних вимог - відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2