Справа № 815/6611/16
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6611/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1, в якому позивач просить суд стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у сумі 1072,48 грн. на р/р 0131 в УДКСУ у Біляївському районі Одеської області МФО 828011 код отримувача 37913781 банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що фізична особа ОСОБА_1 зареєстровано реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеській області та взято на податковий облік як платника податків. Відповідач є платником податків передбачених Податковим кодексом України та на даний час є боржником перед бюджетом. Згідно довідки Роздільнянської ОДПІ в Одеській області станом на 20.10.2016 року відповідач має податковий борг перед бюджетом у загальному розмірі 1072,48 грн., в тому числі: по основному платежу в сумі 1067,66 грн., який виник згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №458 від 12.06.2013 року та залишок несплаченої пені 4,82 грн.

На момент погашення даної суми боргу податковою були вжиті заходи щодо погашення суми боргу, а саме підприємцю було надіслано податкову вимогу від 16.10.2014 року №1749-25.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також виходячи з того, що відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, Роздільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також враховуючи те, що несплата ФО ОСОБА_1 боргу призводить до ненадходження належних коштів до бюджету, чим порушуються інтереси держави, оскільки одним з доходів Державного бюджету України є усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України та з посиланням на положення ст.ст. 1, 5, 14, 15, 16, п.п.20.1.19 ст.20, 41, 57, п.87.11 ст.87, 102 Податкового кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 1072,48 грн.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України судом 27.12.2016 року винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по справі, яку направлено відповідачу.

Ухвала суду від 27.12.2016 року про відкриття скороченого провадження по справі отримана відповідачем 12.01.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24). Письмових заперечень від відповідача станом на 02.02.2017 року до суду не надходило.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Отже, враховуючи те, що відповідачем отримано поштове відправлення з ухвалою суду від 27.12.2016 року про відкриття скороченого провадження у справі 12.01.2017 року, а місцем реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 є: вул. Леніна ,154, с.Усатове, Біляївський район, Одеська область,67663, вказана адміністративна справа підлягає розгляду судом 02.02.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 291.3. ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до п. 293.2. ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПД НОМЕР_1) 16.05.2006 року зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16.05.2006 року взято облік як платника податків, 17.05.2006 року взято на облік як платника єдиного внеску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно п. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті12 цього Кодексу.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до положень пп.14.1.175, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання

Згідно пп. 14.1.162, п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки

Відповідно до положень пунктів 131.1, 131.2, 131.3 ст. 131 ПКУ, нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вищезазначених норм Податкового кодексу України, позивачем винесено податкову вимогу форми Ф № 1749-25 від 16.10.2014 року, яку було направлено на адресу відповідача (а.с.8).

20 лютого 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення за власним рішенням діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

При цьому при вирішенні спору щодо стягнення вказаної суми податкового боргу з відповідача як фізичної особи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Відповідно до абз.2 пп.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно з абз.2 п.97.3 ст.97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Відповідно до пп.97.4.3 п.97.4 ст.97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Отже, враховуючи положення чинного законодавства вбачається, що за погашення податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, діяльність якої припинена, відповідальною особою є фізична особа ОСОБА_2.

Згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Станом на дату прийняття рішення, доказів оскарження чи виконання вищевказаної вимоги до суду не надано.

Враховуючи, що вищевказана податкова вимога не відкликана, а тому вона є чинною.

Станом на 20.10.2016 року податковий борг ОСОБА_1 становить 1072,48 грн., що підтверджується довідкою від 26.10.2016 року №10594/17 (а.с.7-8).

Згідно п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, вул. Леніна, 154, с.Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67663) податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у сумі 1072,48 грн. на р/р 0131 в УДКСУ у Біляївському районі Одеської області МФО 828011 код отримувача 37913781 банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.