Справа № 133/59/17
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/59/17
ПОСТАНОВА
31.01.2017 року
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого судді Воронюк В.А.
при секретарі Полонській Н.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача Кравчука М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просить визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації щодо відмови у перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що він являється ветераном війни - учасником бойових дій. Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-го травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно із законодавством мінімальна пенсія за віком з 01 травня 2016 року складає 1130 гривень, тому відповідно до вищевказаних положень закону, соціального захисту розмір разової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня в 2016 році мав складати (1130x5) 5650 гривень. Така допомога була виплачена йому в 2016 році, проте в значно менших розмірах, а саме в сумі 920 гривень, тобто сума недоплаченої грошової допомоги складає 4730 гривень.
В зв`язку з порушенням його законних прав на отримання допомоги в повному обсязі, він 19.12.2016 року звернувся з відповідною заявою до відповідача та отримав лист вих. № 04/3860 від 22.12.2016 року про те, що йому виплачена грошова допомога відповідно до положень ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі встановленому Постановою КМУ від 02.03.2016 року №141, а саме 920 гривень. Вважає таку відмову відповідача незаконною, тому звернувся з даним позовом до суду.
Зазначив, що лише після отримання зазначеної відповіді йому стало відомо про незаконність відмови відповідача у донарахуванні та виплаті відповідної допомоги. Такого ж висновку дійшов адміністративний суд в аналогічній справі № 2а-5124/11/2670, зазначивши, що перебіг строку обчислювався з моменту спливу місяця після надходження останнього звернення.
В судовому засіданні позивач та його представник позивача Кравчук М.О. позов підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, заперечив проти задоволення позовних вимог, так як відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначається виключно Законом України «Про Державний бюджет України».
Відповідно до Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом; розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які зобов`язання, взяті фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язання, витрати Державного бюджету на покриття таких зобов`язань не можуть здійснюватися.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 10.11.2015 року, видане Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с.5) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога.
Відповідно до листа управління соціального захисту населення Козятинської РДА № 04/3860 від 22.12.2016 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 , повідомило що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу виплачено разову грошову допомогу в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме - 920 гривень.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.
Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
За ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п`ятої ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Кабінет Міністрів України у п.п.2 п. 1 Постанови № 141 від 02.03.2016 р. встановив, що в 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. у меншому , ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону.
На час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту України » № 3551-XII і Постанова Кабінету Міністрів України № 141. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.
Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ № 141, а ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, частина п`ята статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Дані висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для всіх судів України.
Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положеннями ч.3 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 4 ст. 99 КАСУ, якщо позивач скористався досудовим порядком вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.
Виходячи з наведеного, позов слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 22, 46 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 99, 100, 160-163 КАС України, суд -
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації Вінницької області здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій , відповідно до ст. 12. Закону України "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту " у розмірі п`яти пенсій за віком , визначеної частиною першою ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування " на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.
На постанову суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративно суду через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів з моменту проголошення, а в разі виготовлення вступної та резолютивної частини - в той же строк з дня отримання повного тексту постанови.
Суддя - (підпис ) В.А. Воронюк В.А.
Дата документу 31.01.2017