Справа № 815/5264/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5264/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_3 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 19.09.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення рішення не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем помилково зроблено висновок про отримання доходу, як додаткового блага. Прощена пеня не є доходом фізичної особи та додатковим благом, оскільки нарахування пені є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати її так і не стягувати.

Представник позивача в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції зазначив, що висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки ФО ОСОБА_3 від 03.03.2016 р. №47-1/15-24-13-01/НОМЕР_2 щодо порушень ст.163, пункт «д» п.п.164.2.17, п. 164.2 ст. 164, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період є правомірними та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.09.2016 року винесені згідно чинного законодавства

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі п.78.1.2, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року Роздільнянською ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №47-1/15-24-13-01/НОМЕР_2 від 03 березня 2016 року висновками якого встановлено порушення абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в наслідок чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період в сумі 6057,51 грн. та п.п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, ст. 179 ПК України в наслідок чого встановлено не подання декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

На підставі зазначеного акту перевірки Роздільнянською ОДПІ винесені податкові повідомлення рішення від 03.03.2016 року № яким до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 170 грн. та № яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 7571,89 грн., з яких 6057,51 за податковим зобовязанням та 1514,38 за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду та просить їх скасувати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 р. (справа №815/2778/16) визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області № та № від 16.03.2016р.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. вказана постанова залишена без змін.

Постанова суду у адміністративній справі № 815/2778/16, яке згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 255 КАС України є обовязковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення № та № від 16.03.2016р.

Вказані обставини не підляють доведенню, відповідно до статті 72 КАС України.

19.09.2016 р. Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 на підставі №47-1/15-24-13-01/НОМЕР_2 від 03 березня 2016р. (а/с. 6).

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

В 2013 року згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2013 г. № 5515-УІ встановлена місячну мінімальну заробітну плату з 1 січня - 1147 гривень.

На підставі п.п. 164.2.17, п. 164.2 ст.164 ПК України, ФО ОСОБА_3 занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 6 635,77 грн., а не 6 057,51 грн. (десятикратний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2013 року становить 11470 грн. (1147 грн.х 10), податок з доходів фізичних осіб по ставці 15 відсотків становить 1720,50 грн. (11470 грн.х15%), податок з доходів фізичних осіб по ставці 17 відсотків становить 4915,27 грн. ((40383,37 грн.-11470 грн.)х17%).

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України. податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України).

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З урахуванням зазначених вище норм ПК України обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, в силу пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 1020 від 24 грудня 2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 46/18784 від 13 січня 2011 року, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З матеріалів справи випливає, що сума прощеного боргу 40383,37 коп. включає в себе тільки пеню. Останнє зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин, оскільки анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість по пені не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковим посилання відповідача на положення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Аналогічна правова позиці викладена Верховним судом України в постанові від 16.09.2015року, прощена пеня не є доходом фізичної особи та додатковим благом, оскільки нарахування пені є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК.

Відповідно до вимог ст.244-2 КАС України таке судове рішення Верховного суду України підлягає обов'язковому врахуванню судами загальної юрисдикції при застосуванні таких правових норм.

Крім того, з огляду на те, що податкове повідомлення рішення № та № від 16 березня 2016р. визнані протиправними і скасовані, а оскаржуваним податковим повідомленням рішення № НОМЕР_1 від 19.09.2016 р. збільшено суму грошового зобовязання по вказаним рішенням, суд приходить до висновку, про необхідність його скасування.

Керуючись ст. ст. 6-8, 11, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 19.09.2016 р.

Стягнути з Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ІПН) суму судового збору за подання адміністративного позову за:

- квитанцією про сплату № 62 від 05.10.2016 р. у сумі 551, 20 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.