Справа № 805/2988/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року справа №805/2988/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., представників третього відповідача - Яресько К.В., Сірман А.А., діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі № 805/2988/16-а за позовом ОСОБА_4 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають в зупиненні виплати пенсії позивачу з вересня 2014 року по вересень 2015 року та з червня 2016 року по теперішній час; зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування пенсії; визнання дії Пенсійного фонду України та всіх служб, які стали незаконно збирати інформацію щодо місця проживання, вільний вибір місця проживання та вільне залишення території України, неправомірними та стягнення з Пенсійного фонду України один мільйон гривень у якості відшкодування понесеної моральної шкоди (а.с. 3-8, 38-43).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 117-119).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, зазначивши, що пенсійний орган не вправі припинити нарахування пенсійних виплат тільки з підстави постійного не знаходження на території України.

Зазначив на порушення його конституційних прав та положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців» (а.с.124-126).

Позивач та представники першого та другого відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представники третього відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників третього відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати , з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи безстроково з 01.08.2013 року за захворюванням отриманим в період проходження військової служби (а.с. 44), має статус особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та району проведення АТО і отримує пенсію з урахуванням специфіки такого статусу.

Згідно роздруківки електронної Пенсійної справи позивача, останній отримував пенсію по липень 2016 року включно (а.с. 56-59).

Відповідно Протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 30 серпня 2016 року № 18-3 позивачу відмовлено у призначенні виплати пенсії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25 серпня 2016 року. В протоколі зазначено, що при відвідуванні адреси позивача у м. Костянтинівка, вул. Європейська ( вул. Калініна яку зазначив позивач в картці особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО) б.40 кв.39 посадовими особами було залишено повідомлення 22 серпня 2016 року про необхідність з'явитись до управління. Оскільки він не з'явився протягом трьох днів, комісією прийнято рішення про відмову у призначенні виплати пенсії(а.с. 55, 60).

19 вересня 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України прийняло рішення № 38, яким позивачу було відмовлено в поновленні пенсії на підставі Протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 30 серпня 2016 року № 18-3 (а.с. 83).

Правомірність дій управління щодо припинення виплати пенсії позивачу є спірним питанням цієї справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплату пенсії позивачу з вересня 2014 року по вересень 2015 року припинено внаслідок положень законодавства. При цьому вказана заборгованість виплачена позивачу 27 листопада 2015 року, тому на час звернення позивача до суду спір відсутній.

Припинення виплати пенсії позивачу у 2016 році є наслідком прийняття Рішення № 38 від 19 вересня 2016 року структурним підрозділом органу соціального захисту населення та є правомірними.

Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог в частині визнання дій ПФУ та всіх служб, які стали незаконно збирати інформацію щодо місця проживання, вільний вибір місця проживання та вільне залишення території України, неправомірними, зазначив, що позивач , звертаючись з заявою про відновлення пенсії на підконтрольній частині України попередньо надав до структурного підрозділу управління соціального захисту населення згоду на збір інформації, чим і уповноважив державний орган на виконання визначених дій, при цьому, структурний підрозділ управління соціального захисту уповноважений вчиняв спірні дії виключно внаслідок волевиявлення позивача. В зазначеній частині постанова суду позивачем не оскаржувалась.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди суд зазначив, що вони є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії позивачу з вересня 2014 року по вересень 2015 року та з червня 2016 року по теперішній час відтак є такими, що не підлягають задоволенню, що також позивачем не оскаржувалось.

Отже, судом апеляційної інстанції переглядається постанова суду першої інстанції щодо неправомірності припинення виплати пенсії з серпня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 10 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262), постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» та пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 , органами, що здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій за вислугу років та по інвалідності, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 з 01.01.2007 року визначені головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з п. 12 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2), Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.01.2007 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262.

Загальний порядок виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом № 2262 органами Пенсійного фонду України визначено ст. 52 Закону № 2262.

Відповідно до цієї норми, пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Водночас, на території Донецької та Луганської областей відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.07.2014 № 436 починаючи з 24.07.2014р. запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоров'ю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи. У зв'язку з цим, постановою Національного банку України від 06.08.2014р. № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» банкам України доручено призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

З метою врегулювання питання фінансування бюджетних установ Донецької та Луганської областей Кабінет Міністрів України постановою від 07.11.2014р. № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» затвердив Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Вказаною постановою Уряд доручив Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до наказу начальника головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.11.2014р. № 177, прийнятого на виконання наказу Пенсійного фонду України від 11.11.2014р. № 113 «Про заходи щодо забезпечення реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 595», Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та його структурні підрозділи, у тому числі, управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, тимчасово переміщені в м. Слов'янськ Донецької області.

Крім того, п. 2 Постанови встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» для продовження виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, пенсіонеру необхідно особисто стати на облік в управлінні соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) на території, яка контролюється українською владою та отримати довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та надати її до управління Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (перебування).

Крім того, особі необхідно звернутись до відділення АТ «Ощадбанк» за новим місцем проживання (перебування), відкрити у ньому поточний (банківський) рахунок та надати реквізити зазначеного рахунку до управління Пенсійного фонду за місцем проживання (перебування) для зміни філії відділення АТ «Ощадбанк».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок) та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі- Порядок № 365).

Відповідно до ч. 1 Порядку, він визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (ч. 2 Порядку).

Згідно з ч. 5 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Відповідно до п. 7 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат особі, яка перебуває на обслуговуванні в територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) або здобуває освіту певного рівня в дошкільних, шкільних, професійно-технічних і вищих навчальних закладах (студенти денної форми навчання), структурний підрозділ з питань соціального захисту населення надсилає до відповідного органу (закладу) запит щодо надання протягом 15 днів підтвердження перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи в такому органі (закладі). У разі не підтвердження факту перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи, про що відповідний орган (заклад) інформує письмово, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Як встановлено в суді апеляційній інстанції та не заперечується відповідачами, ОСОБА_4 звернувся до головного управління 09 листопада 2015 року з заявою про поновлення виплати пенсії, надавши довідку внутрішньо переміщеної особи за № від 27.10.2015 року, в якій зазначено його тимчасово місце проживання АДРЕСА_1. Відповідно до даних документів головне управління поновило виплату пенсії позивачу та виплатило існуючу заборгованість 01 грудня 2015 року за період 2014-2015 роки. Пенсія нараховувалась та сплачувалась на картковий рахунок банку по липень 2016 року включно.

Отже спірним періодом по даній справі є період припинення виплати позивачу пенсії з 01 серпня 2016 року по теперішній час.

У судове засідання апеляційної інстанції головним управлінням надано розпорядження від 15.07.2016 року № 1054, відповідно до якого ОСОБА_4 тимчасово призупинено нарахування та виплата пенсії з 01.08.2016 року.

Суд не приймає до уваги зазначене розпорядження, оскільки воно виникло під час розгляду справи апеляційної інстанції, не було предметом розгляду в суді першої інстанції, не надсилалось позивачу та не повідомлялось про його існування. Окрім того, в зазначеному розпорядженні відсутні підстави його прийняття, крім зазначення правового акту без відповідної прив'язки к обставинам , які були причиною припинення виплати позивачу пенсії.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

В своїх запереченнях відповідач посилається на призупинення виплати пенсії до з'ясування фактичного місця проживання позивача.

Однак,діючим законодавством не передбачено тимчасово призупинення виплати пенсії з будь-яких причин або обставин, з огляду на що, суд апеляційної інстанції вважає, що головне управління діяло не в межах наданих йому повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03 серпня 2016 року до управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області направило лист № 9801/031 щодо надання інформації по внутрішньо переміщені особі, у т.ч. ОСОБА_4, для прийняття рішення відповідною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат (а.с. 54).

Отже, звертаючись з зазначеним листом, відповідач ставить питання про отримання інформації щодо позивача щодо призначення ( відновлення) або припинення виплати пенсій внутрішньо переміщеній особі, в той час як позивачу вже була відновлена виплата пенсії та довідка внутрішньо переміщеної особи не була скасована.

Суд апеляційної інстанції,вважаючи безпідставність призупинення вже призначеної та відновленої пенсії позивачу, приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем правомірності звернення до Комісії з питань призначення( відновлення соціальних виплат) та розгляд зазначеного питання Комісією та прийняття рішення.

Як вбачається з Протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 30 серпня 2016 року № 18-3 позивачу відмовлено у призначенні( а не відновленні або припиненні вже отримуваної) пенсії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25 серпня 2016 року. В протоколі зазначено, що при відвідуванні адреси позивача у м. Костянтинівка (яку зазначив позивач в картці особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО) посадовими особами комісії залишено повідомлення 22 серпня 2016 року про необхідність з'явитись до управління протягом трьох днів(а.с. 55, 60).

Відповідно до ч. 7 Порядку № 365 у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

В матеріалах справи відсутні докази щодо надіслання позивачу повторного повідомлення рекомендованим відправленням про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації або іншої, визначеної в Порядку інформації.

Відповідно до ч. 10 Порядку структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

В супереч вимогам закону, без повторного виклику особи для фізичної ідентифікації, 30 серпня 2016 року комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення (протокол) про відмову у призначенні виплати пенсії позивачу.

Крім того, суд зазначає, що даний протокол не відповідає нормам діючого законодавства щодо його складання, оскільки, в ньому відсутнє відмітка про саме голосування колегіального органу, не вказано, які члени комісії проголосували «за», які «проти», при цьому прийнято рішення «про відмову у призначення виплати пенсії», хоча повинно бути розглянуто рішення про відновлення виплати пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення комісією порядку прийняття рішення (протоколу), не дотримано умов Порядку та Порядку № 365, відтак протокол № 183 засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 30 серпня 2016 року є неправомірним.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 9 Порядку № 365 за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки. У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

В матеріалах справи відсутні докази щодо скасування довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. При цьому також невідомо якими особами , яким чином та кому залишалось повідомлення для позивача, наслідки такого повідомлення (обізнаність позивача про повідомлення та можливість з'явитись до Комісії) .

Окрім того, невідомо про факт інформування позивача про прийняття Комісією рішення, який має можливість його оскарження.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, приймаючи спірне рішення № 38 від 19 вересня 2016 року про відмову в поновлені пенсійних виплат позивачу виходив з висновку комісії, викладеним протокольно 30 серпня 2016 року, який суд визнав таким, що прийнято без дотримання норм законодавства.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що 19 вересня 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України передчасно прийняло рішення № 38, яким позивачу було відмовлено в поновленні пенсії на підставі Протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 30 серпня 2016 року № 18-3 (а.с. 83).

Оскільки позивач був необізнаний про прийняття зазначеного рішення та не заявляв позовні вимоги з цього питання, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України ,вважає для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача , вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 38 від 19 вересня 2016 року про відмову в поновленні пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта щодо неправомірності дій головного управління щодо припинення виплати пенсії з серпня 2016 року (оскільки пенсійні виплати виплачувались позивача по липень 2016 року включно), однак вважає що відсутні підстави для їх визнання неправомірними відносно інших відповідачів, зокрема, Пенсійного Фонду України, оскільки останнім не приймалось рішення про призупинення виплати пенсії.

Що стосується інших позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, апелянтом постанова суду першої інстанції не була оскаржена. Крім того, позивачем не наведений розрахунок заявленої до відшкодування моральної шкоди, не наведені норми законодавства, що позбавляє можливість суду апеляційної інстанції зробити аналіз заявленим позовним вимогам. З огляду на зазначене позовні вимоги щодо визнання неправомірними дії ПФУ та всіх служб, які стали незаконно збирати інформацію щодо місця проживання, вільний вибір місця проживання та вільне залишення території України, стягнення моральної шкоди - задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про частково задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі № 805/2988/16-а за позовом ОСОБА_4 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 38 від 19 вересня 2016 року про відмову в поновленні пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити пенсійні виплати ОСОБА_4 з серпня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 01 лютого 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова