Справа № 426/14479/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Попова О.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року справа №426/14479/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 19 грудня 2016 року у справі № 426/14479/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання дій незаконними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач, заявник) звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (далі відповідач, управління) про визнання дій незаконними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання (а.с.3-5).

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 19 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області провести з 20 вересня 2016 року розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2, виходячи із належного стажу роботи 28 років 03 місяці 03 дні, тобто у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с.51-53).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на незаконність судового рішення та порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент розгляду справи відсутні норми законодавства, які дозволяють зарахувати строкову військову службу та половину терміну навчання при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання. Зазначає, що стаж позивача на посаді судді складає 24 роки 3 місяці 12 днів.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотанням про особисту участь у розгляді справи не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 08 червня 1992 року по 19 вересня 2016 року працював на посаді судді Сватівського районного суду Луганської області. (а.с.12-19)

Постановою Верховної Ради України № 1515-VІІІ від 08 вересня 2016 року ОСОБА_2 був звільнений з посади судді, у звязку з поданням заяви про відставку. (а.с. 33-35)

Наказом Голови Сватівського районного суду Луганської області № 12 від 19 вересня 2016 року було відраховано ОСОБА_2 зі штату Сватівського районного суду Луганської області 19 вересня 2016 року у звязку із звільненням з посади судді за його заявою про відставку. (а.с.36)

Наказом Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області № 429/к від 04 серпня 2008 року позивачу, як судді який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати з 29 червня 2008 року. (а.с.32)

Позивач 20 вересня 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці та надав відповідачу відповідну довідку про стаж роботи. До довідки позивач додав необхідні документи, які свідчать про стаж роботи на посаді судді та інші документи, які свідчать про його право на зарахування до стажу судді іншої діяльності, а саме: військової служби та навчання на денній формі навчання у Харківському юридичному інституті.

02 листопада 2016 року УПФУ в Сватівському районі Луганській області відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу час проходження військової служби та половини терміна навчання в Харківському юридичному університеті.(а.с.37)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.05 року передбачено включення до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному закладі та календарний період проходження строкової військової служби, з урахуванням якого стаж роботи позивача складає 28 років 03 місяці 03 дні, що дає останньому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування зазначених норм закону у часі, суд апеляційної інстанції виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року № 18-рп/2011, Конституційний суд України вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємоповязані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. Також вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обовязків та особливою формою його соціального забезпечення.

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив про неможливість звуження змісту та обєму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, від З червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього довічного грошового утримання виникають не в момент звернення за призначенням вказаного утримання, а в момент виникнення права на його призначення.

Таким чином, до даних спірних правовідносин підлягають застосуванню нормативно правові акти які були чинні на момент виникнення у позивача права на відставку, а це відповідно Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ; Постанова КМУ № 865 від 03.09.05 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»; Указ Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VІ, у п.11 Розділу XIII Перехідних положень законодавець вказав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Редакціями вищезгаданих нормативно правових актів які діяли на час виникнення у позивача права на відставку передбачено наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У відповідності до абз. 2 п. 3-1 постанови КМУ № 865 від 03.09.05 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби (дане положення до 2008 року було передбачено в Указі Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який втратив чинність).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.92 року № 2232-XII, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічна позиція викладена в Положенні про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям, затвердженим наказом ДСА України від 24.07.2009 року № 81, згідно п. 5.1 якого, до стажу роботи, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років, зараховується стаж роботи, передбачений частиною четвертою ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.05 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Відповідно до записів військового квитка серії НУ № 8641892 ОСОБА_2 проходив службу в Збройних силах СРСР з 20.11.80 року по 30.11.1982 року. (а.с.28-31)

Відповідно до записів трудової книжки серії БТ-1 № 3797941 позивач з 01.09.85 року був зарахований студентом першого курсу денного факультету Харківського юридичного інституту та 30.06.1989 року був відрахований, у зв'язку з його закінченням.

Отже, з зарахуванням до стажу роботи позивача половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту - 1 рік 11 місяців 2 дні та календарного періоду проходження строкової військової служби - 2 року 00 місяців 10 днів, стаж роботи ОСОБА_2, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці складає 28 років 03 місяці 03 дні.

Приписами ч. 1 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше ніж до 90% заробітку судді.

З урахування наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача правових підстав для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 19 грудня 2016 року у справі № 426/14479/16-а залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 19 грудня 2016 року у справі № 426/14479/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання дій незаконними та зарахування до стажу роботи на посаді судді іншого трудового стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_3