Справа № 521/12825/16-а
Суддя: Маркарова С. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________________________________
Провадження№2-а/521/25/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Славової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси щодо відмови у перерахунку пенсії в розмірі 60% від суми місячного заробітку на підставі довідки №465 від 24.02.2016 року;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у 2015 році на підставі довідки №465 від 24.02.2016 року у розмірі 60% від суми місячного заробітку та визначити розмір пенсії у сумі 10 721,93грн. починаючи з 24.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він перебуває на обліку в УПФУ у Малиновському районі м. Одеси з 2015 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60 % від чинної та той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури.

24.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у Малиновському районі м. Одеси з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки виданної прокуратурою Одеської області № 465 від 24.02.2016 року.

05.07.2016 року УПФУ у Малиновському районі м. Одеси відмовило позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Позивач, вважаючи зазначену відмову УПФУ у Малиновському районі м. Одеси такою, що порушує його законні права та інтереси, просив позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 26.02.2015 року перебуває на обліку в УПФУ у Малиновському районі м. Одеси та отримує пенсію за вислугу років на підставі рішення суду у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати.

23.02.2004 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у Малиновському районі м. Одеси з заявою про перерахунок йому пенсії на підставі довідки прокуратури Одеської області від 24.02.2016 року №465 про підвищенням посадового окладу працівників прокуратури.

05.07.2016 року УПФУ у Малиновському районі м. Одеси відмовило ОСОБА_2 у здійсненні такого перерахунку.

При прийнятті рішення пенсійний фонд виходив з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року, за якими положення ст. 50-1 Закон України «Про прокуратуру», які визначали право на призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 внесено зміни до ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цього Закону положення, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення Позивача із заявою (24.06.2016) про перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

При вирішенні спору суд виходить з того, що прикінцеві та перехідні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» не містять положення стосовно збереження за прокурорами, які були призначені на відповідну прокурорську посаду до набрання чинності цим Законом, права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності Законом № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Згідно із ст. 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Місцевий суд не наділений повноваженнями вирішення відповідності законів та інших нормативно - правових актів Конституції України.

Так, суд враховує п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, за яким передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Аналогічний підхід до зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги було застосовано Верховним Судом України у постанові від 01 листопада 2016 року по справі № 21-1425а16.

Крім того, суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

За статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Оскільки, чинним законодавством України не встановлено право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15 липня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду, суд не вбачає.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що вимоги позивача про визнання неправомірним рішення Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси від 18.10.2016 року щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугу років є безпідставними, оспорюване рішення прийнято відповідачем в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 8, 9, 11, ч. 2 ст. 71, 99, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя С.В.Маркарова