Справа № 825/2295/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Чернігів Справа № 825/2295/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого- судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області, відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати накази ГУНП в Чернігівській області № 1848 від 04.11.2016 та №224-о/с від 18.11.2016, в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції, старшого інспектора Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП ОСОБА_1;

- поновити позивача на службі в органах ГУНП в Чернігівській області на посаді майора поліції, старшого інспектора Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП з 18.11.2016;

- зобовязати ГУНП в Чернігівській області провести нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6570,00 грн.;

- стягнути на користь позивача з ГУНП в Чернігівській області 10000 грн. моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу в суді в розмірі 5 000 грн., всього 15 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУНП в Чернігівській області №1848 від 04.11.2016 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Присяги працівника поліції, в частині перебування на службі 18.10.2016 з ознаками алкогольного спяніння та вчинення прогулу. Наказом від 18.11.2016 № 224 о/с позивача було звільнено з посади старшого інспектора Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, з 22.11.2016.

При цьому, ОСОБА_1 вказує на те, що 18.10.2016 він прибув на службу, але жодних ознак алкогольного спяніння у нього не було. В той день він почував себе погано, внаслідок дуже високого тиску, що згодом підтвердили лікарі. Після того як його хворобливий стан помітили співробітники, він наполіг на виклику швидкої допомоги. Об 11 год. 25 хв. позивача було доставлено в міську лікарню №1 з діагнозом пароксизмальна тахікардія та після надання йому невідкладної медичної допомоги він повернувся на роботу.

ОСОБА_1 посилається на те, що його звільнення зі служби в поліції було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, позивач вказує, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення складались без оцінки співвідношення дисциплінарного проступку та виду стягнення, без повного врахування обставин, що слугують критерієм у визначенні необхідного виду стягнення. Відповідач, накладаючи на позивача покарання у вигляді звільнення, не забезпечив дотримання вимог ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС та ч.3 ст.2 КАС України, так як не встановив та не відобразив у чому саме полягає тяжкість скоєного проступку, відсутні докази знаходження позивача в стані алкогольного спяніння, не врахував попередньої службової поведінки особи, рівень кваліфікації.

ОСОБА_1 вказує на те, що в результаті його неправомірного звільнення, він зазнав значної моральної шкоди, яка виявилась у переживанні та стражданні особисто його та його батьків, погіршенні стану його здоровя. Тому, зважаючи на викладене, позивач просить стягнуті на його користь с ГУНП в Чернігівській області 10 000 гривень моральної шкоди, а також 5 000 гривень витрати на правову допомогу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник ГУНП в Чернігівській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що накази ГУНП в Чернігівській області №1848 від 04.11.2016 та № 224-о/с від 18.11.2016, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з органів Національної поліції України, винесені у відповідності до норм чинного законодавства України, оскільки факт порушення позивачем службової дисципліни повністю підтверджується матеріалами службового розслідування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції України, мав спеціальне звання «майор поліції» та займав посаду старшого інспектора Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, що підтверджується копією трудової книжки позивача, наказом ГУНП в Чернігівській області від 07.11.2015 №3 о/с та довідкою Чернігівського РВП ГУНП в Чернігівській області від 18.10.2016 (а.с. 12-16, 66, 67).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2016 працівниками УВБ в Чернігівській області ДВБ НПУ, спільно з працівниками УКЗ ГУНП в Чернігівській області, за ініціативою керівництва Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, задокументовано факт перебування на службі із явними ознаками алкогольного спяніння старшого інспектора Чернігівського РВП майора поліції ОСОБА_1

За вказаним фактом, наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 18.10.2016 №1248 було призначено службове розслідування (а.с.43).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2016 відповідно до книги нарядів та графіку чергувань дільничних інспекторів поліції Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_1 повинен був нести службу по охороні адмінбудівлі Чернігівського РВП.

Близько 08.30 год. в приміщенні районного відділення поліції т.в.о. начальника Чернігівського РВП майором поліції ОСОБА_4 виявлено майора поліції ОСОБА_1 із явними ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння очей та обличчя, млява мова, збуджений стан), якому було запропоновано проїхати до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду та встановлення факту вживання алкогольних напоїв, на що останній відмовився. На зауваження керівництва реагував неадекватно, поводив себе зухвало, намагався втекти із території подвіря райвіділу, шляхом перелазу через паркан.

О 09.50 год. відносно майора поліції ОСОБА_1 був складений акт про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного спяніння, у якому останній відмовився від підпису (а.с. 46).

Близько 10.40 год. оперуповноваженим УВБ в Чернігівській області ДВБ НПУ капітаном поліції ОСОБА_5, відповідальним по Чернігівському РВП майором поліції ОСОБА_6 та старшим інспектором УКЗ ГУНП в Чернігівській області майором поліції ОСОБА_7 майора поліції ОСОБА_1 було доставлено до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру, де останній продовжував свою неадекватну та зухвалу поведінку з метою уникнути проходження медичного огляду на стан спяніння, намагався втекти з медзакладу та викликав карету швидкої допомоги.

Об 11.05 год. старшим інспектором поліції УКЗ ОСОБА_7, у присутності працівників поліції: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та лікаря-нарколога Чернігівського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_8, фельдшера ОСОБА_9 був складений акт про відмову від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, у якому ОСОБА_1 від підпису відмовився (а.с. 47).

Каретою швидкої допомоги ОСОБА_1 о 11.30 год. було доставлено до приймального відділення Чернігівської міської лікарні № 1, де після огляду лікарем-кардіологом ОСОБА_10 показань для його госпіталізації не було, тому останньому було відмовлено у наданні лікарняного та відпущено додому. Проте, позивач на службі до кінця робочого дня не зявився.

18.10.2016 інспектором ЧРВП ЧВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_11, начальником сектору ЧРВП ЧВП ГУНП майором поліції ОСОБА_12В, оперуповноваженим УВБ в Чернігівській області ДВБ НПУ капітаном поліції ОСОБА_5, складено акт про відсутність ОСОБА_1 на службі станом на 16.00 год. (а.с. 48).

За результатами проведеного службового розслідування було запропоновано звільнити зі служби в поліції старшого інспектора Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1, за порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, Присяги працівника поліції, в частині перебування на службі 18.10.2016 з ознаками алкогольного спяніння та вчинення прогулу (а.с.49-53).

Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1, було затверджено 03.11.2016 начальником ГУНП в Чернігівській області.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 04.11.2016 №1848 за порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, Присяги працівника поліції, в частині перебування на службі 18.10.2016 з ознаками алкогольного спяніння та вчинення прогулу, старшого інспектора Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, майора поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 68).

Наказом ГУНП в Чернігівській області по особовому складу від 18.11.2016 №224 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 69).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст.ст. 1, 2, 3, 18, 19 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Одним із завдань поліції є надання поліцейських послуг у забезпеченні публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, імя та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки».

Згідно ст. 18 Закону № 580-VIII серед до основних обовязків поліцейського належить неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійне виконання своїх службових обовязків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарний статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Положеннями ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Системний аналіз наведених норм Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати накази ГУПН в Чернігівській області № 1848 від 04.11.2016 та № 224-о/с від 18.11.2016, в частині звільнення його зі служби в поліції, з огляду на те, що він 18.10.2016 не перебував на службі у стані алкогольного спяніння та мав погане самопочуття.

Як вбачається зі змісту пояснень, наданих позивачем в ході службового розслідування та судового розгляду справи, ОСОБА_1 вказує, що 18.10.2016 о 08.00 год. він заступив на службу до Чернігівського РВП. Протягом останніх днів у нього був високий артеріальний тиск та часте серцебиття, тому протягом даного часу він приймав ліки, які можливо містять етилову основу. 18.10.2016 стан здоровя почав погіршуватися і він вирішив просити дозволу у відповідального - чергового для відвідування лікаря, але близько 10.00 год. у фойє відділу до нього підійшов один з працівників УВБ та пояснив, що відчуває від нього запах спиртних напоїв і повідомив, що йому необхідно поїхати до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру для медогляду. У подальшому, у супроводі відповідального він був доставлений до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру, але так як самопочуття позивача погіршилося, він вирішив викликати карету швидкої допомоги. Після огляду лікарем швидкої допомоги, ОСОБА_1 був госпіталізований швидкою допомогою. Оскільки за станом самопочуття позивачу було важко пройти тест на вживання алкоголю, тому відповідно до своїх Конституційних прав, він від нього відмовився. Спиртних напоїв 17 та 18 жовтня 2016 року позивач не вживав. У Чернігівській міській лікарні № 1 ОСОБА_1 отримав медичну допомогу, знаходився під наглядом лікаря до покращення самопочуття, отримав консультації та направлення до подальшого лікування.

Проте, дані посилання позивача спростовуються матеріалами службового розслідування, рапортами та поясненнями працівників Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області (т.в.о. начальника - майора поліції ОСОБА_4, відповідального від керівництва - начальника ІТТ майора поліції ОСОБА_6, начальника сектору майора поліції ОСОБА_12, старшого інспектора - чергового майора поліції ОСОБА_13В.) лікаря - нарколога Чернігівського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_8, фельдшера кабінету медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного спяніння ОСОБА_9, лікаря - кардіолога Чернігівської міської лікарні № 1 ОСОБА_10, актом про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного спяніння від 18.10.2016, актом про відмову від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння від 18.10.2016, актом відсутності на службі від 18.10.2016 (а.с. 44-48, 54-60).

Так, зокрема, опитана лікар-кардіолог Чернігівської міської лікарні №1 ОСОБА_10 підтвердила, що під час бесіди з ОСОБА_1 від останнього відчувався різкий запах алкоголю з ротової порожнини, на запитання чи вживав він спиртні напої останній повідомив, що сьогодні та вчора ні, а до того кілька днів поспіль вживав по 0.5 л горілки. Під час огляду лікар повідомила, що показань для госпіталізації позивача немає, йому потрібно звернутись до профільного медичного закладу, після чого останній пішов (а.с. 54).

Отже, пояснення ОСОБА_14, в частині знаходження останнього під наглядом лікаря до покращення самопочуття та направлення до подальшого лікування, спростовуються поясненнями лікаря-кардіолога.

Крім того, відповідно до відповіді на запит від 12.12.2016 №1648 Чернігівська міська лікарня №1 повідомила, що 18.10.2016 об 11.30 год. ОСОБА_1 був доставлений каретою швидкої допомоги в приймальне відділення Чернігівської міської лікарні № 1 з діагнозом: пароксизмальна тахікардія. Хворий оглянутий черговим кардіологом, знята ЕКГ. На час огляду дані гострої коронарної патології та порушення ритму були відсутні. Показань для термінової госпіталізації в І кардіологічне відділення не було. Пацієнту надані рекомендації (а.с. 10).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 18.10.2016 на робочому місці не більше не зявлявся, на лікарняному не перебував, до профільного медичного закладу в цей день не звертався та не повідомив про своє місце перебування будь-кого з керівництва.

Відповідно до службової характеристики на старшого інспектора Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1 за час служби в поліції останній зарекомендував себе недисциплінованим поліцейським. Має схильність до зловживання спиртних напоїв, у звязку з чим останній систематично порушує службову дисципліну, ігнорує вказівки керівництва, підриває авторитет служби районного відділення та поліції в цілому. До виконання своїх службових ставиться безвідповідально. На критичні зауваження не реагує та не приймає заходи по усуненню вказаних недоліків. У колективі авторитетом та повагою не користується (а.с. 64).

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, шкоду завдану авторитету органів поліції та попередня поведінка позивача, а тому застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому порушенню.

Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для звільнення зі служби в поліції, зокрема, п. 6 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного на ОСОБА_14 за порушення службової дисципліни, що виявилося у порушенні вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, а саме: перебування на службі 18.10.2016 з ознаками алкогольного спяніння та вчинення прогулу, ГУНП в Чернігівській області звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі наказу №224 о/с від 18.11.2016.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи накази №1848 від 04.11.2016 та № 224-о/с від 18.11.2016, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з ГУНП в Чернігівській області на його користь 10000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн витрат на правову допомогу, то суд також відмовляє в їх задоволенні, оскільки вони є похідними від перших.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять у собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом при вирішенні вищевказаного адміністративного позову було взято до уваги положення частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та прийнятих наказів.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков