Справа № 808/2790/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2017 року о 15 год. 57 хв.Справа № 808/2790/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж»,

до: Бердянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області,

про: визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж (надалі позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач), в якій позивач просить суд визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.09.2016 № НОМЕР_1 про сплату суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та пені у загальному розмірі 511095,96 грн., від 08.09.2016 № про сплату суми грошового зобовязання з військового збору та пені у загальній сумі 55972,03 грн., від 08.09.2016 № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) у сумі 20506,63 грн., від 08.09.2016 № про застосування штрафних санкцій в сумі 510 грн.

В обґрунтування позову посилається зокрема на те, що не погоджується із висновками планової документальної перевірки, які відображені в ОСОБА_1 від 12.08.2016 №134/0/-22-14-01-06/05541120 та прийнятими податковими повідомленнями рішеннями. Вважає, що з боку підприємства відсутні порушення норм законодавства при визначенні податку на доходи з фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та додаткових письмових поясненнях (вх. №35769 від 14.12.2016), наполягає на задоволенні позову та скасуванні оскаржуваних рішень.

Представники відповідача проти позову заперечують, надали письмові заперечення (вх. №32454 від 15.11.2016). Зокрема зазначили, що під час проведення перевірки встановлені порушення з боку позивача, у звязку з чим було прийнято податкові повідомлення-рішення, які представники відповідача вважають законними.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що в період з 11.07.2016 по 05.08.2016 працівниками відповідача проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» код за з питань дотримання вимог діючого податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного соціального внеску за період з 01.01.2015 по 31.03.2016 результати якої оформлено актом перевірки від 12.08.2016 р. № 134/08-22-14-01-06/05541120 (а.с. 21-42 том 1).

Перевіркою встановлено порушення:

-пп.44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп.139.2.1, пп.139.2.2 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 288 318грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 288 318 грн.;

-п.176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України, а саме надання звітів за формою 1-ДФ за ІІ квартал ІV квартал 2015 року та І квартал 2016 року з недостовірними відомостями та помилками;

-пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст. 164, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 29074 грн. 19 коп.;

-пп. 168.1.2. та пп.168.1.5 п.168.1ст. 168 Податкового кодексу України не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб (на виплачений дохід) у сумі 208269 грн. 16 коп. ( станом на 31.03.2016) та несвоєчасно перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 571275 грн. 15 коп.;

-пп.164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у сумі 1933 грн. 61 коп.;

-пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України не перераховано до бюджету збір на виплачений дохід у сумі 17086,05 грн. не своєчасно перераховано до бюджету військовий збір у сумі 65857,30 грн.;

-ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - несвоєчасне перерахування авансових платежів по єдиному внеску у сумі 205066,34 грн.;

-відповідно до п. 129.3, абз.3 п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору нараховується пеня.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 08.09.2016 року, яким визначено відповідачу суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 511095 грн. 96 коп., у тому числі за податковим зобовязанням 237343 грн. 35 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 250902 грн. 18 коп., сума пені 22850 грн. 43 коп. (а.с. 11 т.1);

- № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені у сумі 55972 гривні 03 коп., в тому числі за податковим зобовязанням 19019 грн. 66 коп., за штрафними санкціями 34645 грн. 17 коп., сума пені 2307 грн. 20 коп. (а.с.14, том 1);

- № НОМЕР_3 від 08.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції (у розмірі 10%) у сумі 20506 грн. 63 коп. (а.с.17, том 1);

- № НОМЕР_4 від 08.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п у сумі 510 грн.(а.с.19, том 1).

Як свідчать матеріали справи, податковим повідомленням-рішенням № від 08.09.2016 року сума грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 237343 грн. 35 коп. визначена у звязку з висновками податкового органу щодо не утримання та не перерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб у сумі 29074 грн. 19 коп., а також не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб (на виплачений дохід) у сумі 208269 грн. 16 коп.

Висновки щодо не утриманого та не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 29074,19 грн., ґрунтуються на тому, що у перевіряємому періоді ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» надано фізичним особам-платникам податків та фізичним особам-підприємцям додаткове благо у вигляді анулювання боргу за надані послуги з теплопостачання без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб на суму 128907 грн. 21 коп. (з урахуванням суми перевищення 50 відсотків однієї мінімальної з/п на 01.01.2015). у т.ч. слід з ФОП ОСОБА_2 1666 грн. 42 коп.; з ФОП ОСОБА_3 123 грн. 08 коп.; ФОП ОСОБА_1 289 грн. 96 коп.; ФОП ОСОБА_4 812 грн. 98 коп.; ОСОБА_5 2148 грн. 55 коп. та 21518 грн. 17 коп.; ФОП ОСОБА_6 528 грн. 93 коп.; ФОП ОСОБА_7 111 грн. 73 коп.; ОСОБА_8 240 грн.19 коп.; ФОП ОСОБА_9 1335 грн. 42 коп.

Так, в ОСОБА_9 перевірки зазначено, що в ході проведення перевірки, встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку позивача, у грудні 2015 року підприємством було списано дебіторську заборгованість фізичних осіб-платників податків та фізичних осіб підприємців за надані послуги з теплопостачання на загальну суму 128907 грн. 21 коп. Документів, підтверджуючих повідомлення ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» платників податку боржників шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржникам та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, не надано. У звязку з чим перевіряючи дійшли висновку про те, що у порушення п.п. 164.2.17 «д», п. 164.2 ст.164 ПК України, підприємством позивача не виконані всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Однак, суд не може погодитися з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до п. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Для відображення безнадійної дебіторської заборгованості використовується субрахунок 071 «Списана дебіторська заборгованість» Рахунок 07 «Списані активи та зобовязання».

На рахунку 07 «Списані активи та зобовязання» обліковується дебіторська заборгованість з моменту списання її з балансу протягом пяти років. Списання заборгованості на позабалансовий рахунок здійснюється у звязку з неплатоспроможністю дебітора та протягом всього строку її обліку керівництвом установи провадиться робота з повернення боргу, тому що майновий стан боржника може змінитися.

Дебіторська заборгованість списується із субрахунку 071 «Списана дебіторська заборгованість» після надходження суми в порядку відшкодування з одночасними записами за дебетом рахунків 30 «Готівка», 31 «Рахунки в банках» чи інших рахунків обліку активів і кредитом субрахунку 716 «Відшкодування раніше списаних активів» або у звязку із закінченням строку обліку такої заборгованості.

Так, як свідчать матеріали справи, на протязі 2015-2016 років позивачем проводилась робота по стягненню боргу, що не дає права визнати цей борг як наданий у виді додаткового блага або анульованого. Зокрема, ПП ОСОБА_10 у січні 2016 року повністю сплачено суму боргу у розмірі 415 грн. 30 коп., КП «Ритуал» БМР у січні 2016 року сплачено 9538 грн., ОСОБА_11 сплачено у січні 2016 265 грн. 98 коп., та у липні 2016 року 4266 грн. 34 коп.

Таким чином, донарахування грошового зобовязання у сумі 29074,19 грн. є неправомірним, так як всі надані на перевірку документи свідчать про наявність цього боргу та відповідний облік. Крім того, судом встановлено, що відповідачем під час перевірки не було зясовано питання щодо того, чи були відповідні суми боргу списані до закінчення строку позовної давності, що є однією з передумов застосування п. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Відповідно є неправомірним і застосування за цим порушенням штрафних санкцій у розмірі 21805,64 грн.

Також, в акті перевірки зазначено, що перевіркою питань своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства, при виплаті заробітної плати встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету сум ПДФО у сумі 571275,16 грн. Загальна сума несвоєчасно перерахованого податку склала 571275 грн. 15 коп., у т.ч. : 23.01.2015 у сумі 63094,08 грн.; 31.10.2015 у сумі 100697 грн. 97 коп.; 16.11.2015 у сумі 11301 грн. 04 коп.; 17.11.2015 у сумі 25241 грн. 22 коп.; 18.11.2015 у сумі 22770 грн. 45 коп.; 23.11.2015 у сумі 84 грн. 45 коп.; 25.11.2015 у сумі 50 грн. 67 коп.; 30.11.2015 у сумі 623 грн. 64 коп.; 30.11.2015 у сумі 103030 грн. 23 коп.; 17.12.2015 у сумі 14851 грн. 90 коп.;18.12.2015 у сумі 4507 грн. 37 коп.; 23.12.2015 у сумі 140 грн. 59 коп.; 28.12.2013 у сумі 102979 грн. 23 коп.; 28.12.2015 у сумі 1629 грн. 14 коп.; 29.12.2015 у сумі 113 грн. 50 коп.; 30.12.2015 у сумі 232 грн. 50 коп.; 31.12.2015 у сумі 275 грн.; 06.01.2016 у сумі 170 грн. 34 коп.; 19.01.2016 у сумі 43 грн. 02 коп.; 31.01.2016 у сумі 200 грн.; 01.02.2016 у сумі 225 грн.; 04.02.2016 у сумі 285 грн.; 18.02.2016 у сумі 34851 грн. 48 коп.; 18.02.2016 у сумі 1806 грн. 78 коп. 29.02.2016 у сумі 357 грн. 50 коп.; 05.03.2016 у сумі 81436 грн. 64 коп.; 31.03.2016 у сумі 276 грн. 40 коп. У звязку із наведеним порушенням, відповідачем у спірному рішенні нараховано позивачу штрафні санкції, передбачені ст. 126 та ст. 127 ПК України у загальному розмірі 229096,54 грн. Також, у звязку із наведеним спірним рішенням позивачеві на підставі п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129, п. 129.4 ст. 129 ПК України нараховано пеню у розмірі 22850,43 грн.

Суд вважає неправомірним застосування до позивача спірним рішенням штрафних санкцій на підставі ст.127 ПК України у розмірі 208725,72 грн. з огляду на наступне.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно ст. 126 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

-при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 127 ПК України зокрема передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

З розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 вбачається, що у звязку із вищенаведеним порушенням до позивача було застосовано як штрафні санкції, передбачені ст. 126 ПК України, так і штрафні санкції, передбачені ст. 127 ПК України.

Суд вважає, що штрафні санкції, передбачені ст. 127 ПК України в даному випадку застосовані відповідачем неправомірно, оскільки за результатами аналізу показників помісячних нарахувань податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які визначено в деклараціях ф1-ДФ зауважень з боку відповідача в акті перевірки не надано. На підставі п. 54.1 ст. 54 ПК України, суми податку, вказані у відповідних деклараціях є узгодженими, отже у випадку несвоєчасності перерахування сум узгоджених податкових зобовязань до бюджету, застосуванню підлягає штрафна санкція, передбачена ст. 126 ПК України і не застосовується ст. 127 ПК України. Отже, суд вважає неправомірним податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині визначених штрафних санкцій згідно ст. 127 ПК України у розмірі 229096,54 грн. 10069,80 грн. 10303,02 грн. = 208723,72 грн.

Щодо посилання позивача на відсутність обґрунтування (розрахунку) пені у розмірі 22850,43 грн., визначеної податковим повідомленням-рішенням № від 08.09.2016, суд зазначає, що такий розрахунок наявний у додатку №2 до акту перевірки (т.1 а.с. 161-166) і не спростований позивачем.

Відповідно до п.п. 129.1 3 п. 129.3 ст. 129 ПК України, пеня нараховується: у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Пунктом 129.4 ст. 129 ПК України зокрема передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Отже, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині нарахованої пені у розмірі 22850,43 грн.

Також, на стр. 32 акту перевірки зазначено про наявність у позивача станом на дату закінчення перевірки (31.03.2015) податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 208269 грн. 16 коп. по якому минув термін сплати. Також зазначено про те, що в ході перевірки не надані документи, що підтверджують сплату податку в подальшому періоді. У звязку із наведеним, податковим повідомленням-рішенням № від 08.09.2016 визначена сума грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 208 269,16 грн., що на думку суду було зроблено безпідставно з огляду на наступне.

По-перше, в матеріалах справи міститься довідка Бердянської ОДПІ від 22.08.2016 №9332/10/08-22-17 відповідно до якої станом на 22.08.2016 ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (т.1 а.с. 48). Тобто, самим відповідачем у період часу після складення акту перевірки але до прийняття спірного рішення підтверджено відсутність у позивача заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів. Крім того, згідно п. 8.1 додатку 2 до ОСОБА_9 перевірки (т.1 а.с. 44-45) за перевірений період відповідно до карток особових рахунків ПАТ «БПТМ» суми нарахованого та фактично сплаченого податку на доходи фізичних осіб співпадають, що свідчить про відсутність заборгованості на час проведення перевірки.

Крім того, в якості документу, підтверджуючого сплату заборгованості по податку на доходи з фізичних осіб у сумі 208269 грн. 16 коп. позивачем до складення акту перевірки та спірного рішення відповідачу було надано листом від 09.08.2016 копію платіжного доручення від №1346 від 23.05.2016 на суму 450000 грн. із призначенням платежу: «Податок з доходів найманих працівників із заробітної плати за травень-липень 2016 року». Відповідач не заперечує цього факту, але вважає, що зазначене платіжне доручення не підтверджує сплату заборгованості за лютий березень 2016 року.

Однак, суд не погоджується із твердженням відповідача, з огляду на те, що відповідно до приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, з урахуванням п. 87.9 ст. 87 ПК України, відповідний платіж згідно платіжного доручення від №1346 від 23.05.2016 повинен був бути зарахований в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного позивачем у такому платіжному дорученні. Тобто у разі наявності заборгованості за лютий-березень, кошти не можуть бути зараховані в погашення податкового боргу наступних періодів.

Надана відповідачем на вимогу суду копія інтегрованої картки позивача з податку на доходи фізичних осіб (т.2 а.с. 4-5) не дає змоги визначити на погашення якого саме податкового боргу були зараховані кошти, що надійшли згідно платіжного доручення №1346 від 23.05.2016. Не дозволяє зміст такої картки і з`ясувати наявність податкового боргу у платника податків, оскільки вона містить лише дати та розмір сплачених/повернутих коштів і не містить нарахувань.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем суду не доведено належними та допустимими доказами факту наявності у позивача станом на час прийняття спірного рішення податкового боргу з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 208269 грн. 16 коп. за лютий-березень 2016 року.

Також суд звертає увагу на той факт, що у акті перевірки відсутні зауваження до показників нарахованого доходу згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку. Таки чином, нараховані доходи, а відповідно і суми утриманого податку відповідають даним бухгалтерському обліку позивача і заниження податкових зобовязань з боку позивача відсутнє.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

В силу вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, згідно наведених норм права податкове зобовязання платника податку, в тому числі зі сплати податку з доходів фізичних осіб, самостійно визначене у поданих до податкового органу податкових деклараціях (податкових розрахунках) і не сплачене до бюджету, є податковим боргом, який може бути примусово стягнутий податковим органом за рішенням суду. Винесення податкового повідомлення-рішення в цьому випадку законодавством не вимагається. За змістом п.п. 54.3.5 п. 543 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 208 269,16 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 467 872 грн. 71 коп., у тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 237343 грн. 35 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 230 529 грн. 36 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у сумі 55972 гривні 03 коп., в томі числі за податковим зобовязанням 19019 грн. 66 коп., за штрафними санкціями 34645 грн. 17 коп., сума пені 2307 грн. 20 коп. суд зазначає наступне.

В ОСОБА_9 перевірки зазначено, що у звязку з наданим доходом фізичним особам-платникам податків та фізичним особам-підприємцям додаткового блага у вигляді анулювання боргу за надані послуги з теплопостачання без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб на суму 128907 грн. 21 коп. ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» не утримало та не перерахувало до бюджету військовий збір у сумі 1933 грн. 61 коп.

Відповідно до п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст. 168 ПК України для податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України (1,5 відсотка від обєкта оподаткування).

У звязку із вищенаведеними висновками суду висновку про безпідставність висновків акту перевірки щодо порушення позивачем п.п. 164.2.17 «д», п. 164.2 ст.164 ПК України, відповідачем безпідставно було визначено податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 08.09.2016 суму грошового зобовязання з військового збору у розмірі 1933,61 грн. та нараховано штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 1450,20 грн.

Також в акті перевірки (т. 1 а.с. 40) зазначено, що станом на 01.03.2016 в порушення вимог п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України станом на 01.03.2016 ПАТ «БПТМ» має заборгованість зі сплати до бюджету військового збору у сумі 17086,05 грн.

Суд вважає безпідставним та протиправним визначення податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року суми грошового зобовязання з військового збору у розмірі 17086,05 грн., оскільки, у акті перевірки відсутні зауваження до показників нарахованого доходу згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку у яких позивачем також самостійно зазначено і суми військового збору. Таки чином, нараховані доходи, а відповідно і суми утриманого збору відповідають даним бухгалтерському обліку позивача і заниження податкових зобовязань з боку позивача відсутнє.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

В силу вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, згідно наведених норм права податкове зобовязання платника податку, в тому числі з військового збору, самостійно визначене у поданих до податкового органу податкових деклараціях (податкових розрахунках) і не сплачене до бюджету, є податковим боргом, який може бути примусово стягнутий податковим органом за рішенням суду. Винесення податкового повідомлення-рішення в цьому випадку законодавством не вимагається. За змістом п.п. 54.3.5 п. 543 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Отже податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року в частині визначення позивачеві суми грошового зобовязання з військового збору у розмірі 17086,05 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Також відповідачем під час перевірки на підставі даних бухгалтерського обліку підприємства встановлено, що в порушення п.п. 168.1.1 та п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України ПАТ «БПТМ» у перевіряємому періоді було несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір у сумі 65857,30 грн. (стр. 38 акту перевірки). У звязку із наведеним порушенням податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 08.09.2016 року до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст.ст. 126, 127 ПК України та на підставі п.п.129.1.3 п. 129.1 ст. 129, п. 129.4 ст. 129 ПК України визначено суму пені у розмірі 2307,20 коп.

Суд вважає неправомірним застосування до позивача спірним рішенням штрафних санкцій на підставі ст.127 ПК України у розмірі 30700 грн. 68 коп. з огляду на наступне.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно ст. 126 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

-при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 127 ПК України зокрема передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

З розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 (т.1 а.с. 14-15) вбачається, що у звязку із вищенаведеним порушенням до позивача було застосовано як штрафні санкції, передбачені ст. 126 ПК України, так і штрафні санкції, передбачені ст. 127 ПК України.

Суд вважає, що штрафні санкції, передбачені ст. 127 ПК України в даному випадку застосовані відповідачем неправомірно, оскільки за результатами аналізу показників помісячних нарахувань податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які визначено в деклараціях ф1-ДФ зауважень з боку відповідача в акті перевірки не надано. На підставі п. 54.1 ст. 54 ПК України, суми податку, вказані у відповідних деклараціях є узгодженими, отже у випадку несвоєчасності перерахування сум узгоджених податкових зобовязань до бюджету, застосуванню підлягає штрафна санкція, передбачена ст. 126 ПК України і не застосовується ст. 127 ПК України. Отже, суд вважає неправомірним податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині визначених штрафних санкцій згідно ст. 127 ПК України у розмірі 33194,97 грн. 1348,58 грн. 1145,71 грн. = 30700,68 грн.

Щодо посилання позивача на відсутність обґрунтування (розрахунку) пені у розмірі 2307,20 грн., визначеної податковим повідомленням-рішенням № від 08.09.2016, суд зазначає, що такий розрахунок наявний у додатку №3 до акту перевірки (т.1 а.с. 167-172) і не спростований позивачем.

Відповідно до п.п. 129.1 3 п. 129.3 ст. 129 ПК України, пеня нараховується: у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Пунктом 129.4 ст. 129 ПК України зокрема передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Отже, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині нарахованої пені у розмірі 2307,20 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016 в частині визначення суми грошового зобовязання з військового збору у розмірі 51170,54 грн., у тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 19019,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 32150,88 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 08.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції (у розмірі 10%) у сумі 20506 грн. 63 коп., слід зазначити наступне.

Як свідчить ОСОБА_9 перевірки, перевіркою первинних документів, а саме: відомостей нарахування та виплати заробітної плати, головної книги, журналу-ордера та відомостей по рахунку 651 «єдиний внесок», банківських виписок про рух грошових коштів по розрахункових рахунках, зазначених в п.2.7 Довідки, первинних касових документів та даних картки особового рахунку встановлено несвоєчасне перерахування єдиного внеску (авансових платежів) при виплаті заробітної плати у сумі 205066 грн. 34 коп., у т.ч. 23.01.2015 у сумі 12504 грн. 42 коп., 31.07.2015 у сумі 62357 грн. 93 коп., 17.08.2015 у сумі 99384 грн. 41 коп., 16.11.2015 у сумі 24784 грн. 53 коп., 17.11.2015 у сумі 1001 грн. 53 коп., 18.11.2015 у сумі 5033 грн. 53 коп. Детальні результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою заробітної плати (доходу) на суми якої нараховується єдиний внесок наведені у Додатку №4 до акту перевірки (т.1 а.с. 173-175). У зазначеному додатку також наведені сум недоотриманих авансових платежів із зазначенням дати виплати заробітної плати, загальної суми виплат, місяць та рік, за який виплачено зарплату і розрахунки платника (позивача) за авансовими платежами. Позивачем не спростовано наведеного у додатку №4 до акту перевірки розрахунку належними та допустимими доказами, зокрема не надано свого повного та детального контррозрахунку, підтвердженого у повному обсязі відповідними доказами.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464 VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до п. 6 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Отже, відповідачем правомірно було застосовано до позивача рішенням № від 08.09.2016 штрафні санкції за несвоєчасне перерахування єдиного внеску (авансових платежів) при виплаті заробітної плати, передбачені п. 6 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Щодо податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 08.09.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п у сумі 510 грн. суд зазначає наступне.

Як зазначено в акті перевірки (стр. 30-31 акту перевірки), перевіркою дотримання юридичною особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» у перевіряємому періоді звіти за формою №1-ДФ за ІІ квартал IV квартал 2015 року та І квартал 2016 року надано з недостовірними відомостями та помилками, а саме:

-у податковому звіті за ІІ квартал 2015 року невірно відображено податковий номер фізичної особи підприємця ОСОБА_12 (код НОМЕР_5), якій виплачувався дохід протягом ІІ кварталу 2015 року за ознакою «157» та податковий номер фізичної особи ОСОБА_13 (паспорт СВ609913), якій виплачено дохід протягом ІІ кварталу 2015 року за ознакою «169» у звязку з чим підприємству спрямовано електронне повідомлення від 11.08.2015 №; зазначене порушення призвело до зміни платника податку;

-у податкових розрахунках за ІІІ квартал 2015 року та IV квартал 2015 року помилково відображено застосування податкової соціальної пільги до виплаченої благодійної допомоги за ознакою доходу «169». Перевіркою не встановлено застосування податкової соціальної пільги до доходу. Також, у податковому розрахунку за IV квартал 2015 року невірно відображено податковий номер фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 (код НОМЕР_5), якій виплачувався дохід протягом IV кварталу 2015 року за ознакою доходу «157» , що призвело до зміни платника податку, у звязку з чим підприємству спрямовано електронні повідомлення від 14.11.2015 № та від 29.03.2016 №.

-у податковому розрахунку за І квартал помилково відображено застосування податкової соціальної пільги до : виплаченої благодійної допомоги за ознакою доходу «169» та до суми доходу виплаченої за договором ЦПХ ознака доходу «102». Перевіркою не встановлено застосування податкової соціальної пільги до зазначених виплат. Зазначене порушення призвело до зміни виплаченого доходу. Також, невірно відображено податковий номер фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 (код НОМЕР_6), якій виплачувався дохід протягом І кварталу 2016 року за ознакою доходу «157», що призвело до зміни платника податку, у звязку з чим підприємству спрямовано електронне повідомлення від 05.05.2016 №.

У звязку із вищезазначеним, позивачу необхідно було привести у відповідність дані податкової звітності за формою №1-ДФ даним бухгалтерського обліку підприємства.

Твердження позивача стосовно того, що невідповідність заповнення реквізитів форми №1ДФ не вплинуло на показники зобовязання, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до п.119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. В свою чергу вказані вище недостовірні відомості та помилки у звітах №1-ДФ призвели до зміни платника податку, що є підставою для застосування штрафу, передбаченого п.119.2 ст. 119 ПК України.

За таких обставин, нарахування підприємству штрафних санкцій у сумі 510 грн. за подання податкової звітності з недостовірними відомостями та помилками, які призвели до зміни платника податку, є цілком правомірним, у звязку з чим відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 08.09.2016 року.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність податкових повідомлень-рішень № від 08 вересня 2016 року в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 467872 грн. 71 коп., у тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 237343 грн. 35 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 230529 грн. 36 коп., а також податкового повідомлення-рішення № від 08 вересня 2016 року в частині визначення суми грошового зобовязання з військового збору у розмірі 51170 грн. 54 коп., у томі числі за податковим зобовязанням у розмірі 19019 грн. 66 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 32150 грн. 88 коп., отже вказані податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем, в цій частині є протиправними та підлягають скасуванню.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позв задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Бердянською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № від 08 вересня 2016 року в частині визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 446069 грн. 07 коп., у тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 237343 грн. 35 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 208725 грн. 72 коп.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Бердянською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № від 08 вересня 2016 року в частині визначення суми грошового зобовязання з військового збору у розмірі 49720 грн. 34 коп., у томі числі за податковим зобовязанням у розмірі 19019 грн. 66 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30700 грн. 68 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області на користь Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» судовий збір у розмірі 7436 грн. 84 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова