Справа № 2а-6352/11/1270
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Київ К/9991/9175/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Заїки М.М.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року

в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжне Луганської області (далі - УПФУ в м. Рубіжне Луганської області) до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 (далі - СПД ОСОБА_4.) про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року УПФУ в м. Рубіжне Луганської області звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що СПД ОСОБА_4 є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, однак впродовж липня-грудня 2010 року цей внесок не сплачувала, у зв'язку з чим виникла недоїмка у сумі 1540,80 грн. Посилаючись на те, що 21 квітня 2011 року, отримавши вимогу про сплату боргу від 19 квітня 2011 року № Ф-493/36, СПД ОСОБА_4 вказану суму не сплатила, просив суд стягнути з позивача 1540,80 грн заборгованості по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, позов задоволено. Стягнуто з СПД ОСОБА_4 на користь УПФУ в м. Рубіжному Луганської області 1540,80 грн недоїмки по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01 липня по 31 грудня 2010 року.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Вказує, що розгляд справи апеляційним судом здійснювався з порушенням норм КАС України. Крім того, суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що вона, як платник єдиного податку, сплачує збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України у складі єдиного податку відповідно до підпункту 5,6 та 7 пункту 2 Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а тому вона не зобов'язана сплачувати до органів Пенсійного фонду України страхові внески, оскільки, як фізична особа-підприємець, сплачує єдиний фіксований податок.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з грудня 2008 року зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності і, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058-IV є страхувальником та зареєстрована як платник страхових внесків в УПФУ м. Рубіжне Луганської області.

Заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків складає 1540,80 грн.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11 вказаного Закону загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Положеннями пункту 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058-IV передбачено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно із статтею 18 Закону № 1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до статті 19 Закону № 1058-IV страхові внески до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нараховуються роботодавцем на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Згідно із Указом Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ Президента України № 727/98) суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки.

Пунктом 6 Указу Президента України № 727/98 встановлено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, положення статті 6 цього Указу суперечать Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

З огляду на викладене, положення статті 6 Указу Президента України № 727/98 застосуванню не підлягають, а отже, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не зумовлюється статусом платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що сплата єдиного податку на підставі Указу Президента України № 727/98 не звільняє відповідача від сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи те, що СПД ОСОБА_4 не заперечує наявність заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перед органом Пенсійного фонду за ІІІ-IV квартали 2010 року, проте помилково вважає, що не повинна їх сплачувати через неузгодженість суми недоїмки, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
М.М. Заїка
Ю.К. Черпак