Справа № 320/5974/16-а
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.01.2017
Справа № 320/5974/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

при секретарі - Литвиненко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К. Маркса), 14 в м. Мелітополі» посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 08 серпня 1997 року № 242 за відділенням Промінвестбанку України в м. Мелітополі визнано право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К. Маркса), 14 в м. Мелітополі. 08 серпня 1997 року було видано свідоцтво про право власності на частину приміщення та гараж на підставі вищезазначеного рішення. Однак, рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К. Маркса, 14) в м. Мелітополі» було скасовано. Отримуючи свідоцтво про право власності на приміщення Мелітопольське відділення промінвестбанку України згідно правовстановлюючих документів та законодавством фактично діяло від імені банку, як представник банку і тому права та обов'язки власника приміщення виникають саме у юридичної особи - позивача. Видача свідоцтва про право власності є правомірним правочином поки його недійсність не встановлена судом. Законом не передбачено односторонньої відмови від двостороннього правочину, лише суд наділений повноваженнями щодо визнання недійсним правочину - видачу свідоцтва про право власності. Приймаючи спірне рішення відповідач проігнорував Конституцію України та норми права, що встановлюють непорушність права власності. Отже, відповідач приймаючи спірне рішення перевищив повноваження та порушені права власника майна. Відповідно до вимог закону у відповідача відсутні права приймати такі рішення, вирішення цих питань є компетенцією суду.

Представник позивача Орел Н.Г. в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області та третьої особи виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Єремеєва О.В. в судовому засіданні позов не визнала при цьому пояснила, що в обґрунтуванні позовних вимог, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" посилається на порушення, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення Мелітопольської міської ради від 26.12.2012 року № 5, свого права власності на нерухоме майно, з чим не можна погодитися, оскільки Вищим господарським судом України залишено в силі рішення господарського суду Запорізької області від 13.03.2012 року по справі №17/5009/6773/11, яким у задоволенні позовних вимог до Мелітопольської міської ради Запорізької області та її виконавчого комітету у справі про визнання права власності на нерухоме майно по вул. М.Грушевського (К.Маркса), 14 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відмовлено. Згодом, Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 року №908/227/16 касаційна скарга ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2016 року у справі № 908/227/16 - без змін. Так, рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2016 року позов задоволено частково. В задоволені позовних вимог щодо визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, розташованого по вул. М.Грушевського (К.Маркса),14 в м. Мелітополі ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - відмовлено. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 22.12.2011 року №221/28 було скасоване рішення виконкому Мелітопольської міської Ради народних депутатів від 08.08.1997 №242 «Про право власності на будівлі по вул. К.Маркса, 14 в місті Мелітополі» та погашено свідоцтво про право власності від 08.08.1997 на частину будівель та гараж, розташованих по вул. К.Маркса, 14 у місті Мелітополі. Рішенням виконкому Мелітопольської міської ради від 12.04.2012 року №57 було оформлено право власності на нежитлову будівлю З-1, розташовану по вул. М.Грушевського (К.Маркса), 14/1 у м. Мелітополі, за територіальною громадою м. Мелітополя, в особі Мелітопольської міської ради. Згодом, рішення виконкому Мелітопольської міської ради від 22.12.2011 року №221/28 було скасоване постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.07.2012 року. А в свою чергу, рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 12.04.2012 року №57 постановою Вищого адміністративного суду України від 14.10.2014 року у справі № К/800/39018/13 визнано протиправним та скасовано. Проте, з огляду на вищезазначене вбачається, що рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 12.04.2012 року №57, яким було оформлено право власності на нежитлову будівлю З-1 було прийнято в період часу, коли не було скасовано судом Мелітопольським міськрайонним судом та було чинним рішення виконкому від 22.12.2011 року №221/28 про скасування рішення виконкому Мелітопольської міської Ради народних депутатів від 08.08.1997 року №242 «Про право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К.Маркса), 14 в місті Мелітополі». Оскаржуване рішення Мелітопольської міської ради №5 від 26.12.2012 року було прийнято під час, коли були чинними рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №221/28 від 22.12.2011 року та №57 від 12.04.2012 року, а тому оскаржуваним рішенням Мелітопольської міської ради право власності та інші охоронювані законом права та інтереси позивача не порушувались. В позові не зазначено конкретних обставин, на яких би ґрунтувалися доводи щодо порушення прав позивача з боку Мелітопольської міської ради Запорізької області та позивачем в підтвердження не надано належних доказів щодо порушення свого права. Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. В Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання. Посилання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» щодо його права власності на об'єкт нерухомого майна З-1 по вул. М.Грушеквського (К.Маркса), 14/1 на підставі рішення виконкому Мелітопольської міської ради Народних депутатів від 08.08.1997№242 є необґрунтованим. Вищезазначені та інші доводи позивача досліджувались при розгляді справ №17/5009/6773/11 та №908/227/16 та не були враховані господарським судом Запорізької області та Вищим господарським судом України, як належні докази, які б обґрунтовували вимоги позивача щодо визнання права власності за публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Вважає, що з огляду на обставини справи та норми чинного законодавства у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а оскаржуване рішення Мелітопольської міської ради від 12.012.2012 року №5 прийнято в межах повноважень та чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, яка також діє від імені третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 60/3 від 14.04.2016 року вулицю К. Маркса в місті Мелітополі перейменовано на вулицю Михайла Грушевського.

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 242 від 08 серпня 1997 року «Про прав власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К.Маркса), 14 в м. Мелітополі» вирішено власником будівель 13.10 х 27.50, 12,00 х 13,39, та гаражу 10.00 х 03,20 по вул. К.Маркса, 14 в м. Мелітополі вважати відділення Промінвестбанку України у м. Мелітополі та зобов'язано начальника МБТІ Краславського М.М. видати свідоцтво про право власності на вищевказані будівлі. /а.с.15/.

На виконання вищезазначеного рішення виконкому 08 серпня 1997 року було видано свідоцтво про право власності /а.с.16/.

22 грудня 2011 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 221/28 скасовано рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. М. Грушевського (К. Маркса), 14 в м. Мелітополі», свідоцтво про право власності від 08 серпня 1997 року на частину будівель та гараж по вул. М.Грушевського (К.Маркса), 14 в м. Мелітополі погашено /а.с.24/.

26 грудня 2012 року рішенням Мелітопольської міської ради Запорізької області № 5 скасовано рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К. Маркса), 14 в м. Мелітополі». /а.с.14/.

Суд вважає, що вищезазначене рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 «Про право власності на будівлі по вул. Михайла Грушевського (Карла Маркса), 14 в м. Мелітополі» є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно статуту Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, зареєстровано по НБУ за № 125 від 26 серпня 1992 року, банк з усіма своїми установами є єдиною системою. Установи банку не є юридичними особами і здійснюють свою діяльність від імені банку /а.с.18-19/.

Відповідно Положення про регіональне управління та відділення Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, затвердженого Правлінням 18 лютого 1993 року № 7, банк довіряє управлінням та відділенням від імені банку без спеціального на те доручення вступати в незаборонені діючим законодавством цивільно-правові відносини з метою придбання майнових та особистих немайнових прав та обов'язків /а.с.20/.

Ч.1 ст.237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно п.1 ст.1 діючого статуту позивача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є правонаступником прав та зобов'язань Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), створеного рішенням установчих зборів засновників від 28 квітня 1992 року та зареєстрованого Національним банком України 26 серпня 1992 року за реєстровим № 125 /а.с.21/.

Таким чином, отримуючи свідоцтво про право власності на будівлю Мелітопольське відділення промінвестбанку України фактично діяло від імені банку, як представник банку і тому права та обов'язки власника приміщення виникають у юридичної особи.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009, яке є обов'язковим до виконання на території України, дійшов висновку, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому Конституційний Суд України зазначив, що Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до діючого законодавства органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

В ст.3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Крім того, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, які є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норм цивільного законодавства у органів місцевого самоврядування немає повноважень для вирішення питань щодо припинення прав власності.

Таким чином, свідоцтво про право власності є правомірним поки його недійсність не буде встановлена судом. Законом передбачено припинення прав власності лише судом, а тому тільки суд уповноважений законодавцем щодо вирішення таких питань.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22 грудня 2011 року № 221/28 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. Михайла Грушевського (Карла Маркса) в м. Мелітополі» та погашення свідоцтва про право власності». (а.с. 22-23)

В даному рішенні судом встановлено, що фактично спірною будівлею банк користувався та володів з 1997 року. Зареєстровано право власності за вищевказаною постановою буде лише зараз, а в такому разі безпідставне користування та володіння будівлею, гаражем та земельною ділянкою, що їх обслуговує може призвести до негативних наслідків для позивача, а саме: наявність порушень податкового законодавства щодо сплати податків та бухгалтерського обліку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. Михайла Грушевського (Карла Маркса) в м. Мелітополі» є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача правових підстав для звернення до суду та щодо наявності законних підстав для змінення своїх попередніх рішень суд не приймає до уваги.

Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо наявності у органу місцевого самоврядування права приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, однак застосовуючи цю норму закону, слід враховувати компетенцію для вирішення спірних питань.

Щодо посилань представника відповідача на те, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах гласності, колегіальності, протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", а на засіданнях Ради або постійних комісій ради можуть бути присутніми громадяни на визначених для них місцях суд вважає недоречним, оскільки доказів того, що рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. М.Грушевського (К. Маркса), 14 в м. Мелітополі» після прийняття надсилалося позивачу, як особі, інтересів якої воно стосується, та було ним отримано, суду не надано. А тому доводи представника позивача, що про існування зазначеного рішення позивачу стало відомо тільки під час розгляду Господарським судом справи в судовому засіданні 07.04.2016 будь-якими іншими доказами не спростовані, а тому позов подано в межах встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодного доказу того, що рішення Мелітопольської міської ради № 5 від 26 грудня 2012 року є законним та ухвалене на підставі діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 17, 159, 161, 162 КАС України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 року № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул. Михайла Грушевського (Карла Маркса), 14 в м. Мелітополі».

Стягнути з місцевого бюджету Мелітопольської міської ради Запорізької області (юридична адреса: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського, (Карла Маркса), 5 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, пров. Шевченка буд. 12, ) витрати за сплату судового збору в розмірі 1378 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: