Справа № 814/1124/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 січня 2017 року Справа № 814/1124/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В., суддів Гордієнко Т.О., Біоносенко В.В. за участю секретаря судового засідання Мирко О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Верхня, 124-А,Миколаїв,54048
доГосподарського суду Миколаївської області, вул. Адміральська, 22,Миколаїв,54001 Державної судової адміністрації, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601
провизнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,
за участю представників:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача 1 ОСОБА_2;

від відповідача 2 не зявився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної судової адмінітсрації України, Господарського суду Миколаївської області про визнання дій протправними та зобовязання відповідачів здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Господарського суду Миколаївської області та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру"),

- за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"),

- за період 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 р. її заробітна плата нараховувалась, виходячи з посадового окладу в розмірі 1218,00 грн., а з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. 2756,00 грн., що не відповідає законодавству про оплату праці працівників апарату судів, а саме: абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ "Про прокуратуру" та абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд".

Представники відповідачів з позовом не погодились, надали письмові заперечення, в обґрунтування яких посилались на відсутність законодавчого механізму реалізації норм ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", так як не внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". А відтак, відповідачі стверджували про відсутність юридично обґрунтованих підстав нараховувати та виплачувати посадові оклади у розмірах інших, ніж це передбачено Додатком 47 постанови № 268, оскільки нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснюється лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

У судовому засіданні 26.01.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд дослідив матеріали справи, з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінив докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухав сторін та встановив наступне.

Позивач з травня 2006 року працює в апараті Господарського суду Миколаївської області. З вересня 2014 року та по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста. Вказана посада відповідає 5 категорії посад державних службовців.

У період з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 р. заробітна плата, до складу якої також входили: доплата за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії (у разі встановлення), нараховувалась позивачу, виходячи з посадового окладу в розмірі 1218,00 грн., а з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. 2756,00 грн.

Спір між сторонами стосується саме правомірності нарахування позивачу посадового окладу та інших складових заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного штатним розписом суду, без урахування положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції законів України "Про прокуратуру" та "Про забезпечення права на справедливий суд".

Так, за приписами ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ (чинного на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

26.10.14 набрав чинності Закон України Про прокуратуру. Пунктом 5 розділу ХІІ Прикінцеві положення цього Закону було внесені зміни до ч.1 статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а саме: її було доповнено новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

28.03.15 набрав чинності Закон України Про забезпечення права на справедливий суд, яким у новій редакції викладено Закон України Про судоустрій і статус суддів. Абзацом другим ч.1 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, у цій редакції, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік визначено, що норми та положення Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Кабінет Міністрів України 02.09.15 прийняв постанову №644 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України, якою передбачив розмір посадового окладу керівника апарату в розмірі 0,5 від посадового окладу судді місцевого суду, але на 2015 рік місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення.

Відповідно до ч.3 ст.133 Закон України Про судоустрій і статус суддів оклад судді місцевого суду встановлений у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що в період з 26.10.14 по 31.08.15 дорівнював 1218 гривень, а в період з 01.09.15 по 08.09.15 - 1378 гривень.

За таких обставин, посадовий оклад головного спеціаліста з 26.10.14 по 31.08.15, відповідно ч.1 ст.147 (до 28.03.15 ч.1 ст.144) Закону України Про судоустрій і статус суддів повинен дорівнювати 4750,20 гривень, а з 01.09.15 по 08.09.15 5374,20 гривень, що складає 30% посадового окладу судді місцевого суду із застосуванням коефіцієнта 1,3, тому саме з цих розмірів посадового окладу повинен був виходить відповідач під час нарахування та виплати заробітної плати позивачу протягом 26.10.14 08.09.15, оскільки саме такий розмір посадового окладу передбачений Законом.

Щодо посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 12.07.16 по адміністративній справі №820/4648/15 та від 13.07.16 по адміністративній справі №820/4653/15, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.161 КАС України, суд використовує своє право відступити від правової позиції викладеної у постановах Верховного Суду України від 12.07.16 по адміністративній справі №820/4648/15 та від 13.07.16 по адміністративній справі №820/4653/15.

Встановлення розміру посадового окладу працівника апарату суду безпосередньо Законом, є вимогою, соціальної гарантією, а не рекомендацією до виконавчої влади. Та обставина, що законодавець визначив розмір посадового окладу саме в Законі, вказує на те, що жодним іншим державним органом зазначений розмір посадового окладу зменшений бути не може.

В тому числі не може бути зменшена зазначена соціальна гарантія бездіяльністю органів виконавчої влади.

Законодавець для врахування інтересів бюджету надав право Кабінету Міністрів України (п.9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет на 2015 рік) обмежити цей розмір, у разі такої необхідності. Але, Уряд, в період з 01.01.15 до 08.09.15 зазначеним делегованим правом не скористався, своїх повноважень на обмеження розміру посадового окладу працівників апарату суду не використав.

Неприйняття Урядом України відповідного правового акту про розмір окладу працівників апарату судів без законних підстав, без легітимної мети є втручанням у майнове право працівників апарату судів, гарантоване їм Законом. Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі Суханов та Ільченко проти України була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки розмір посадового окладу працівника апарату суду чітко визначений самим Законом, для нарахування заробітної плати немає необхідності в очікуванні видання додаткових постанов Кабінету Міністрів України.

Тому, бездіяльність Кабінету Міністрів України в період з 26.10.14 до 08.09.15 щодо не приведення у відповідність до вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів постанови №268 від 09.03.06 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів не може бути перешкодою для застосування прямих норм Закону.

З цього приводу вже склалася досить стала практика Європейського суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 10.03.01 справа Сук проти України (Заява № 10972/05), ЄСПЧ висловився, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Аналогічний підхід ЄСПЧ застосовував під час розгляду справ Будченко проти України (Заява № 38677/06), Кечко проти України (Заява N 63134/00) та багатьох інших.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Інший підхід, при якому виконання прямих і чітких вимог Законів України залежить від прийняття чи не прийняття органами виконавчої влади власних нормативно-правових актів, був би спотворенням принципу верховенства права, оскільки відмовляє позивачу у вирішенні адміністративного спору з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, що прямо заборонено ч.4 ст.8 КАС України.

Оскільки в період з 26.10.14 до 08.09.15 існували чіткі норми ч.1 статті 144 та ч.1 ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в різних редакціях) про визначення розміру посадового окладу позивача в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду із застосуванням коефіцієнта 1,3, це право повинно бути захищено шляхом зобовязання Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату позивачу за цей період відповідно до вимог законодавства чинного на той період.

Щодо періоду з 09.09.15 по 31.12.15, то, на думку суду, в цій частині належить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет на 2015 рік законодавець надав право Кабінету Міністрів України застосовувати норми та положення Закону України Про судоустрій і статус суддів у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Тобто, зазначений п.9 є законодавчо закріплене уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України на обмеження розміру посадового окладу позивача протягом 2015 року (делеговане повноваження).

Оскільки, Кабінет Міністрів України відповідно до Закону мав право встановити посадовий окладу на 2015 рік в іншому розмірі, але скористався цим правом лише з 09.09.15, саме з цього моменту необхідно застосовувати розмір посадового окладу передбачений постановою №644 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України, тобто ? від 50% посадового окладу судді місцевого суду.

В період з 09.09.15 по 31.12.15 позивач отримував заробітну плату з обрахунку посадового окладу, визначеного постановою №644 від 02.09.15, а тому його права в цей період не були порушені.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Державної судової адміністрації України та Господарського суду Миколаївської області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року відповідно до 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

3.Зобов'язати Державну судову адміністрацію України та Господарський суд Миколаївської області здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити її ОСОБА_1 з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Господаського суду Миколаївської області, усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.14 за ЗУ "Про прокуратуру"), за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.15 за ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд").

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя Є. В. Марич

Судді Т.О. Гордієнко

ОСОБА_3