Справа № 823/1884/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року справа № 823/1884/16

09 год. 53 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого - судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідачів - Бойка Л.Д. (за довіреностями),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування акту і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2016 року до суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку форми Н-5* складений 10.10.2016 комісією Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області по факту отримання травми слідчим Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати акт про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ*, складений комісією Соснівського РВ ум. Черкаси УМВС України в Черкаській області по факту отримання травми слідчим Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, затверджений 12.10.2016 головою ліквідаційної комісії Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області;

- зобов'язати Соснівський РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 07.05.2007 зі слідчим Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 у відповідності до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України №1346 від 27.12.2002 - з врахуванням висновку службової перевірки за фактом отримання травми старшим слідчим Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 від 06.11.2008.

Ухвалою від 18.01.2017 залучено до участі у справі другим відповідачем ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Позов мотивовано тим, що оскаржувані акти складені всупереч вимогам чинного законодавства, а їх висновки не відповідають дійсним обставинам, оскільки нещасний випадок з позивачкою стався під час виконання нею службових обов'язків, а саме під час повернення із службового відрядження. Тому просила задовольнити позов.

Відповідачі проти позову заперечували з тих підстав, що за наслідками службової перевірки встановлено, що отримання позивачкою травми відбулося не під час виконання нею службових обов'язків. Тому оскаржувані акти про нещасний випадок є правомірними, а позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з висновками службової перевірки за фактом отримання травми старшим слідчим Соснівського РВ у м.Черкаси управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, затвердженого 06.11.2008 начальником Соснівського РВ С.І. Кулаковим, 07.05.2007 близько 08. год. 00 хв. на автодорозі Сміла-Черкаси автомобіль «Фольксваген Транспортер», пасажиром якого була позивачка, зіткнувся з автомобілем «Део Лаонс», внаслідок чого водії та пасажири отримали тілесні ушкодження різного характеру. Внаслідок травми, отриманої під час вищевказаної ДТП у позивачки різко погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим вона перебувала на лікуванні.

У зв'язку з надходженням заяви позивачки від 15.09.2016 наказом голови ліквідаційної комісії Соснівського РВ у м. Черкаси О.А. Вільганюка від 10.10.2016 створено комісію за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1.

Згідно з актом розслідування вищезгаданого нещасного випадку від 10.10.2016 форми Н-5*, що стався 07.05.2007 о 08 год. 00 хв. на автодорозі Сміла-Черкаси з позивачкою, комісія дійшла висновку, що він стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, оскілки стався за обставин, які не підлягають під дію п. 3.9, п. 3.10 "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що стались в органах та підрозділах системи МВС України". Крім того комісія дійшла висновку скласти акт за формою НТ*.

Відповідно до затвердженого 12.10.2016 головою ліквідаційної комісії Соснівського РВ у м.Черкаси О.А. Вільганюком акту про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Закон України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII (далі - Закон України №2694-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Статтею 1 Закону №2694-XII визначено поняття охорони праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 22 вказаного закону, передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України являється "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346, який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України (далі - Порядок №1346).

Пунктом 2.2 вказаного Порядку зазначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п.2.4. Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Згідно з п.3.8. Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: - обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; - визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; - з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; - визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; - скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Пунктом 3.9. Порядку №1346, встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:

припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;

вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;

охорони і забезпечення громадського порядку;

несення постової чи патрульної служби;

виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

забезпечення безпеки дорожнього руху;

участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;

виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;

використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;

прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Відповідно до п.3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків;

унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

П.3.19 Порядку №1346, передбачено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Отже даним порядком чітко встановлені підстави винесення актів форми Н-1* (НТ*) та які наслідки повинні настати щоб вважати чи нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків чи ні.

У розумінні положень статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Під час вирішення спору суд врахував, що згідно з поясненнями позивачки, що також підтверджується письмовими доказами у матеріалах справи 06.05.2007 вона отримала від керівника усне доручення доставити документи у психіатричну лікарню ім.Павлова в м.Сміла, що було нею виконано того ж дня та поставлено до відома керівництво про виконане завдання.

Наступного дня 07.05.2007 близько 07 год. 40 хв. позивачка прямувала на службу з м.Сміла, де вона залишилася на ніч у подруги після виконання вищевказаного завдання на автомобілі «Фольксваген Транспортер», що не належить до службового транспорту УМВС.

Отже, нещасний випадок та отримання травм позивачкою, внаслідок ДТП не пов'язані з виконанням нею службових обов'язків.

Крім того, згідно з даними листка звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність, виданого 23.05.2007 лікарнею УМВС України, в якій позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 08.05.2007 до 23.05.2007 з діагнозом струс головного мозку, нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Доводи позивачки, що нещасний випадок стався під час повернення з відрядження, суд не врахував, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року №59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

На підставі п.1 розділу 2 наведеної інструкції направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник, строку й мети відрядження.

Разом з тим, жодних доказів відрядження позивачки до м.Сміла для виконання службових обов'язків суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, за яких з позивачкою стався нещасний випадок, не підпадають під вимоги п.3.9. Порядку №1346, щоб вважати його пов'язаним з виконанням службових обов'язків.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений 01.02.2017