Справа № 304/1228/16-а
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/1228/16-а
Провадження № 2-а/304/3/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

з участю прокурора - Когут О.В.,

представника відповідача - Коби В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_2 до Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області та державний навчальний заклад «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_2 є дитиною позбавленою батьківського піклування і до кінця 2015 навчального року навчався у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради та є випускником зазначеного навчального закладу. Згідно наказу директора Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату № 01-03/102 від 31 серпня 2015 року, бухгалтерії закладу, при вступі дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів було надано повноваження щодо видачі грошової допомоги. Розмір такої грошової допомоги ОСОБА_2 згідно вищезазначеного наказу склав 800 грн. Однак, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років із січня місяця становив 1 286 грн., а отже ОСОБА_2 при закінченні навчального закладу повинен був отримати грошову допомогу у розмірі 7 716 грн., з якої отримав лише 800 грн. Таким чином, адміністрація Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату при складанні кошторису для виплати грошової допомоги, не врахувала вказані вимоги законодавства, чим порушила майнові права випускників школи, в тому числі й ОСОБА_2, у зв'язку з чим дії відповідача є неправомірними. На підставі наведеного прокурор просить зобов'язати адміністрацію Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради забезпечити за рахунок навчального закладу виплату в установленому законом порядку випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування - ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу до розміру 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, а саме 6 916 грн.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та представник навчального закладу «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» як третьої особи ОСОБА_3 не з'явилися, однак подали суду письмові заяви, в яких просили дану справу розглядати без їх участі, позовні вимоги прокурора підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області Січ В.В. у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст наданих сторонами пояснень в їх сукупності, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 2014/2015 навчального року вибув із Перечинської школи-інтернату І-ІІ ступенів як випускник вказаного закладу (а. с. 28).

Також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області як дитина, позбавлена батьківського піклування, та з 01 вересня 2015 року зарахований на навчання до ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» по професії «маляр, штукатур, лицювальник-плиточник» (а. с. 26, 27, 29).

Крім цього встановлено, що після закінчення навчання у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, згідно наказу № 01-03/102 «Про виплату грошової допомоги, одягу та взуття випускникам школи-інтернату» від 31 серпня 2015 року, адміністрацією даного закладу ОСОБА_2 була нарахована та виплачена грошова допомогу всього у розмірі 800 грн. (а. с. 28, 33-34).

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-ІV (далі - Закон № 2342-ІV) держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Частиною 7 статті 8 вказаного Закону встановлено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-ІV).

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 39-9 вказаного Закону).

Матеріальне забезпечення та зокрема, виплата грошової допомоги регламентується підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Вказана допомога є соціальною гарантією держави у підтримці певної соціальної категорії дітей, позбавлених батьківського піклування.

Проте, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Положенням № 226.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми Положення № 226 прийняті до набрання чинності Законом № 2342 та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону № 2342-IV, згідно якого одноразова грошова допомога підлягає виплаті позивачу у розмірі 6 прожиткових мінімумів.

Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 01 вересня 2015 року у сумі 1 286 грн.

Таким чином, розмір одноразової допомоги особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчання у 2015 році, повинен бути не менше 7 716 грн.

Разом з тим, адміністрація Перечинської ЗОШ-інтернату І-ІІ ступенів при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускнику школи ОСОБА_2 керувалася чомусь виключно пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Тому, суд з урахуванням викладеного, виходячи з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, приходить до висновку, що випускнику ОСОБА_2 має бути донарахована та виплачена одноразова грошова допомога саме у розмірі 6 916 грн., що становитиме не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку ((1 286 грн. * 6) - 800 грн.).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 4, 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 69, 70-72, 86, 88, 94, 159, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_2 до Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області та державний навчальний заклад «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», про стягнення коштів - задовольнити.

Зобов'язати адміністрацію Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради нарахувати і виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» у розмірі 6 916 (шість тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн.

Стягнути з Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь прокуратури Закарпатської області () судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:Ганько І. І.