Справа № 826/9683/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9683/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50532702 від 10.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50532702 від 10.06.2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову виходив з того, що позивачем не надано доказів поважності невиконання рішення суду у строк, визначений відповідачем для добровільного виконання судового рішення, а отже постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 50532702 від 10.06.2016 р. винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП № 50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 2а-7012/12/2670 від 19.12.2012 р., яким зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю провести перевірку фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень АДРЕСА_1 щодо відповідності виконаних робіт проектній документації, вимогам законодавства, державним будівельним нормам, стандартам і правил.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2015 р. № 2а-7012/12/2670 замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 36302403 від 08.02.2013 р. з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2012 р. по справі №2а-7012/12/2670, а саме: боржника - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві замінено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2012 р. по справі №2а-7012/12/2670.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідачем на адресу позивача та отримана ним 28.03.2016 р., про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи.

01.04.2016 р. державним виконавцем направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов'язано виконати вимоги виконавчого документа в триденний термін з моменту отримання вимоги.

14.04.2016 р. виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 в присутності представника боржника ОСОБА_4 та в присутності стягувача ОСОБА_5, з метою перевірки виконання рішення суду, складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано та зобов'язано боржника вдруге виконати рішення суду до 20.04.2016 р. включно.

У зв'язку із невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем на боржника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

22.04.2016 р. державним виконавцем знову направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов'язано виконати вимоги виконавчого документа в семиденний термін з моменту отримання вимоги.

17.05.2016 р. складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано, документів підтверджуючих виконання рішення суду до відділу не надходило.

17.05.2016 р. в зв'язку з невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем, на боржника Державну архітектурно-будівельну Інспекцію України накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн.

01.06.2016 р. державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

10.06.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50532702 в сумі 2 040,00 грн.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч. 1 ст. 27 названого Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст.. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановлений державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. В свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

У той же час, перебіг строку для добровільного виконання починається з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, покладає на виконавця обов'язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються з положеннями ст. 31 Закону, якою закріплено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.. 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вже було зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідачем на адресу позивача та отримана ним 28.03.2016 р., а отже позивача у повній відповідності до вимог Закону було повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки документів, які б підтверджували виконання рішення суду до відділу не було надано, відповідачем було направлено позивачу вимогу від 01.04.2016 р. щодо виконання рішення суду в триденний строк. У зв'язку із невиконанням судового рішення в добровільному порядку, відповідачем було розпочато примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця виконавчий збір з боржника стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Разом з тим, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановленим державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. В свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Обов'язок щодо примусового виконання виконавчого документу та стягнення виконавчих витрат виникають у державного виконавця після закінчення строку на добровільне виконання виконавчого документу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав відповідачу документів на підтвердження виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2012 р. по справі №2а-7012/12/2670, а заходи, вчинені Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, є недостатніми для підтвердження наявності поважних причин невиконання рішення у встановлений державним виконавцем строк.

Разом з тим, судова колегія вважає доцільним зазначити, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України не зверталась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню або з заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у зв'язку з неможливістю виконання вимог, зазначених у виконавчому листі №2а-7012/12/2670 від 19.12.2012 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів поважності невиконання рішення суду у строк, визначений відповідачем для добровільного виконання судового рішення, а отже постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 50532702 від 10.06.2016 р. винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.