Справа № 826/18259/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення заборгованості

Позивач звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-пасажирський Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», в якому просив суд стягнути з нього податковий борг в сумі 4 501 355,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відокремлений підрозділ Вагонна дільниця станції Київ-пасажирський Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» має податковий борг, який виник:

Відповідно до ст.48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається, зокрема за підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Заявлений позивачем відповідач - Відокремлений підрозділ Вагонна дільниця станції Київ-пасажирський Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» не має статусу юридичної особи.

У зв’язку з цим Ухвалою суду від 01.04.2016 до участі у справі було залучено належного відповідача – Державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - відповідач), згідно з вимогами статті 52 КАС України.

Відповідач у справі проти позову заперечив, зазначивши, що позивач заявив до стягнення суму податкового боргу, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих позивачем всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, та на підставі помилкового повторного відображення позивачем нарахування та погашення податку на прибуток за 2013 рік на дату 05.03.2013.

Крім того, відповідач зазначив, що його діяльність припиняється з 30.11.2015 у зв’язку з реорганізацією на підставі Наказу Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» від 30.11.2015 № 330-Н. Тому просив суд у позові відмовити.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд встановив:

Тому позивач вважає, що з відповідача слід сягнути податковий борг в сумі 2 122 412,65 грн.

Проаналізувавши наведені вище обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до п.п.47.1.1 п.47.1 ст.47 Податкового кодексу України відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 152.4 статті 152 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення, за яким заявлено про стягнення податкового боргу, передбачено, що відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи.

Таким чином, в разі наявності у складі юридичної особи відокремлених підрозділів заходи, пов’язані із притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства застосовуються саме до юридичної особи.

Як видно з матеріалів справи податкове повідомлення-рішення від 01.04.2014 винесено позивачем щодо Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-пасажирський Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця». Тобто вимоги Податкового кодексу України щодо суб’єкта, який несе відповідальність за порушення податкового законодавства позивач залишив поза увагою.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач склав розрахунок без врахування інших підрозділів відповідача (біля 100 одиниць). Пропозиція суду про врахування розрахунків по заборгованості податку або збитків з урахуванням дальності відповідача вцілому позивачем до уваги прийнята не була. За таких підстав розрахунок позову не боже бути прийнято до уваги, оскільки він не базується на реальному податковому обліку відповідача.

Крім того, ствержуючи, що сума податкового боргу у відповідача виникла за податковим повідомленням-рішенням від 01.04.2014, позивач не врахував положень п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 пунктів 59.1, 59.3 ст.59, пунктів 60.1.4 та 60.1.5 ст.60, п.129.2 ст.129 Податкового кодексу України. Так, окрім того, що вказане повідомлення-рішення від 01.04.2014 винесено відносно не того суб’єкта, воно також вважається відкликаним, а доказів винесення нового податкового повідомлення-рішення, адресованого саме відповідачу у справі, а також того, що виконані всі вимоги набуття податковим зобов’язанням статусу податкового боргу за таким податковим повідомленням-рішенням позивач суду не надав.

Відповідно до приписів ст.ст. 11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як видно з наведеного вище вимоги щодо доказування позивачем як суб’єктом владних повноважень не виконані, докази, які б свідчили про наявність у відповідача податкового боргу відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

З огляду на це, зважаючи на положення ст.2 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.О. Арсірій