Справа № 161/618/16-а
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Справа № 161/618/16-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 20 січня 2016 року звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство «Дельта Банк» (з урахування заяви про зменшення позовних вимог від 02 березня 2016 року (а.с.163-165) про визнання протиправними дій-бездіяльності Першого ВДВС Луцького МУЮ щодо не завершення виконавчого провадження ВП №12081609 відкритого постановою відповідача від 20 лютого 2009 року за нотаріальним написом приватного нотаріуса ОСОБА_8 №349 від 17 лютого 2009 року про звернення стягнення на однокімнатну квартиру по вул. Володимирській, 107/45 в м. Луцьку з позивача в користь ТзОВ «Український промисловий банк» в рахунок погашення бору за кредитним договором№12/п-о7 від 22 січня 2007 року та іпотечним договором №12/Z-квіп-07 від 22 січня 2007 року на суму 145 514,42 грн., про зобовязання відповідача завершити щодо позивача вказане виконавче провадження в звязку з ліквідацією юридичної особи стягувача та скасування судового рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні, а також зняти арешт на однокімнатну квартиру по вул. Володимирська, 107/45 у м. Луцьку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження ВП №12081609 за виконавчим написом Приватного нотаріуса ОСОБА_8 №349 від 17 лютого 2009 року про звернення стягнення на однокімнатну квартиру, яка знаходиться по вул. Володимирська, 107/45 в м. Луцьку належної позивачу в користь ТзОВ «Український промисловий банк» в рахунок погашення боргу за кредитним договором №12/П-о7 від 22 січня 2007 року та іпотечним договором №12/Z-квіп-07 від 22 січня 2007 року на суму 145 514,42 грн.

ОСОБА_5 посилається на те, що ТзОВ «Український промисловий банк» був ліквідований, а вона не була належним чином повідомлена про заміну кредитора у зобовязані на ПАТ «Дельта Банк», тому вважає, що виконавче провадження підлягає закінченню у звязку з ліквідацією юридичної особи стягувача.

Крім того, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2015 року в цивільній справі №161/78/15-ц в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на спірну квартиру шляхом передачу у власність іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк». З наведених мотивів вважає, що реалізація спірної квартири за виконавчим написом нотаріуса вже неможлива, оскільки судовим рішенням встановлений інший порядок реалізації предмета іпотеки.

З наведених питань 23 листопада 2015 року позивач звернулася до відповідача з листом, в якому просила закінчити виконавче провадження. Відповіді на своє звернення не отримала.

Також зазначає, що на її думку, здійснення виконавчого провадження понад шестимісячний строк, який встановлений частиною другою статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) є незаконним.

Крім того, у клопотанні про забезпечення позову позивач просила суд на час розгляду справи проведення прилюдних (електронних торгів) Державним підприємством «Сетам» з продажу квартири по вул. Володимирській, 107/45 в м. Луцьку, призначених на 29 січня 2016 року на 09:00 зупинити (а.с.38).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с.46).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року клопотання про забезпечення позову задоволено повністю. Заборонено ДП «Сетам» вчиняти дії щодо реалізації предмета іпотеки, а саме однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 107/45, шляхом проведення електронних торгів, які призначені на 09:00 29 січня 2016 року, до ухвалення рішення в адміністративній справі (а.с.47-48, 206-209).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2016 року адміністративну справу передано на розгляд до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду (а.с.176).

Справа надійшла на адресу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду 19 січня 2017 року.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 27 січня 2017 року відповідача замінено правонаступником - Першим відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області.

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з вищенаведених підстав.

Відповідач, субєкт владних повноважень, у судовому засідання та в письмових запереченнях від 08 лютого 2016 року (а.с.58-66) позовні вимоги не визнав з тих підстав, що виконавчі дії проводяться в межах чинного законодавства.

Представник третьої особи у судовому засіданні та в письмових запереченнях від 08 лютого 2016 року (а.с.140-141) заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 01 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено повністю.

Також зазначає, що здійснення виконавчого провадження понад шестимісячний строк не є підставою для закінчення чи повернення виконавчого документу стягувану.

Крім того, вважає необґрунтованим посилання позивача на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2015 року в цивільній справі №161/78/15-ц, оскільки право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить банку. Банк вирішив не реєструвати право власності на спірну квартиру, а реалізувати її на публічних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області від 17 лютого 2009 року, який зареєстрований в реєстрі за №349, звернуто стягнення на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с.67).

Позивач скористалася своїм правом на оскарження цього виконавчого напису.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року відхилено. Вказаними рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.142-148).

Виконавчий напис 18 лютого 2009 року був предявлений до примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (правонаступником якого є відповідач) (а.с.88).

Постановою головного державного виконавця Петріщевої Оксани Станіславівни від 20 лютого 2009 року ВП №12081609, було відкрито виконавче провадження у справі (а.с.90).

Актом опису й арешту майна від 12 серпня 2009 року серія АА №4477531 було описано і накладено арешт на однокімнатну квартиру за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 107/45, яка належить ОСОБА_5 (а.с.96-97).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2013 року у справі №161/10668/13-ц від 05 липня 2013 року (а.с.119) замінено стягувану у виконавчому провадженні з ТзОВ «Український промисловий банк» на АТ «Дельта Банк». На виконання цього рішення суду була винесена постанова державного виконавця від 08 липня 2013 року ВП №120811609 (а.с.115).

В подальшому, вказана ухвала була скасована ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року, а провадження у справі було закрито у звязку з непідсудністю цих вимог судам в порядку цивільного судочинства (а.с.160-161).

Натомість, ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі №803/845/16, яка набрала законної сили, замінено сторону виконавчого провадження № 12081609 від 20 лютого 2009 року, що було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 від 17 лютого 2009 року в реєстрі за № 349 про звернення стягнення на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для задоволення вимог ТзОВ «Український промисловий банк» в розмірі 145 514, 42 грн. боржником якого є ОСОБА_5 з ТзОВ «Український промисловий банк» її правонаступником - ОСОБА_7 акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с.248-249).

На виконання цієї ухвали, постановою головного державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ОСОБА_9 від 23 червня 2016 року ВП №12081609 замінено стягувача на АТ «Дельта Банк» (а.с.228).

В подальшому заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2015 року у справі №161/78/15-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №12/п-08 від 22 січня 2007 року в розмірі 426 470,21 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №12/Zквіп-07 від 22 січня 2007 року з ОСОБА_5, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 107/45, шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельтабанк» (а.с.128-130).

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли до 20 січня 2016 року стосовно примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, а тому врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі Закон), який був чинним на той час.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-2391ц15 міститься правовий висновок, що рішення, дії та бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса оскаржуються в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, дана адміністративна справа підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Стосовно строків звернення до суду в даній справі суд зазначає, що позивач фактично оскаржує триваючу бездіяльність, яка полягає у незакінченні виконавчого провадження державним виконавцем. В даному випадку неможливо конкретно встановити коли позивач дізнався, або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, тому суд вважає, що строк звернення до суду ОСОБА_5 дотриманий.

Частиною другою статті 30 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Одночасно, частиною першою статті 49 Закону визначений вичерпний перелік підстав для завершення виконавчого провадження.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

З аналізу вищезазначених норм законодавства суд доходить висновку, що порушення державним виконавцем шестимісячного строку здійснення виконавчого провадження не є підставою для його завершення. Тобто, порушення цього строку не несе жодних правових наслідків для боржника, однак може порушувати лише права та законні інтереси стягувача, який в силу статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має право на виконання судового рішення протягом розумного строку.

В даному випадку жодних прав та законних інтересів боржника тривалим виконанням судового рішення у спірному виконавчому провадженні не порушено, а тому суд не приймає ці доводи до уваги.

Стосовно посилання позивача на те, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 3 частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з ліквідацією юридичної особи ТзОВ «Український промисловий банк», суд зазначає наступне.

Як вже зазначав суд, ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі №803/845/16, яка набрала законної сили, замінено сторону виконавчого провадження № 12081609 від 20 лютого 2009 року, що було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 від 17 лютого 2009 року в реєстрі за № 349 про звернення стягнення на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для задоволення вимог ТзОВ «Український промисловий банк» в розмірі 145 514, 42 грн. боржником якого є ОСОБА_5 з ТзОВ «Український промисловий банк» її правонаступником - ОСОБА_7 акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с.248-249).

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року відхилено. Вказаними рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В цих рішеннях також встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТзОВ «Укрпромбанк» (а.с.142-148).

Таким чином, зі змісту вищенаведених судових рішень слідує, що наразі стягувачем у виконавчому провадженні є саме ПАТ «Дельта Банк», яке наразі не припинено, а тому відсутні жодні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно посилання позивача, на те, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2015 року у справі №161/78/15-ц встановлено інший порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом передачі банку у власність спірної квартири, суд зазначає наступне.

У постановах Верховного суду України від 14 вересня 2016 року № 6-1219цс16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 61558682), від 06 липня 2016 року № 6-3174цс15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 58976459), від 12 жовтня 2016 року № 200/5731/14-ц (реєстраційний номер в ЄДРСР 62126299) зроблений правовий висновок, що аналіз статей 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

У справах, які переглядалися суди встановили, що боржник не виконував умови договору, кредиту не погасив, унаслідок чого утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки.

На думку адміністративного суду, банк вправі на власний розсуд обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

У розглядуваному випадку банк не реєстрував на своє імя право власності на спірну квартиру, а тому в силу частини другої статті 331 Цивільного кодексу України, банк не набув права власності на квартиру.

Крім того, якщо позивач вважає, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, а виконавче провадження підлягає закінченню, він вправі звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, зокрема з тих мотивів, що існує заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2015 року у справі №161/78/15-ц. До цього моменту, виконавчий напис є чинним, ніким не скасованим, а тому підлягає до виконання у загальному порядку.

Оскільки у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 від 17 лютого 2009 року зареєстрованого в реєстрі за № 349 рішенням суду, яке набрало законної сили замінено сторону виконавчого провадження на ПАТ «Дельта Банк», зважаючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року встановлено безпідставність доводів ОСОБА_10 про те що ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником у спірних правовідносинах, а також враховуючи те, що виконавчий напис є чинним, банк не зареєстрував на себе право власності на спірну квартиру, а також має право на власний розсуд обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку, що жодних правових підстав для закінчення виконавчого провадження не має, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Частиною четвертою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Оскільки заходи забезпечення позову ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2016 року вжиті до ухвалення рішення у справі, тому суд дійшов висновку, що відпали обставини для забезпечення позову, а відповідні заходи слід скасувати.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Заходи забезпечення адміністративного позову у даній справі встановленні ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2016 року скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена до 03 лютого 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський