Справа № 826/5150/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"31" січня 2017 р. Справа № 826/5150/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Київського апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов'язати Київський апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок і виплату заробітної плати помічнику судді Київського апеляційного адміністративного суду Марченку Артему Анатолійовичу з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VІ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. №1697- VІІІ «Про прокуратуру»; з 29.03.2015 р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням визначених коштів в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, оплати щорічної відпустки та інших передбачених виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, з урахуванням виплачених коштів;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування виплати помічнику судді Київського апеляційного адміністративного суду Марченку Артему Анатолійовичу:

- з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного до абзацу 2 ч.1 ст.144 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VІ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. №1697- VІІІ «Про прокуратуру»;

- з 29.03.2015 р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням визначених коштів в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, оплати щорічної відпустки та інших передбачених виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, з урахуванням виплачених коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює в Київському апеляційному адміністративному суді на посаді помічника судді, має 9 ранг державного службовця, що відповідає 5 категорії посад державної служби.

З 26.10.2014 р. по 31.08.2015 р. позивачу нараховувалась заробітна плата, виходячи з розміру посадового окладу, який дорівнював мінімальній заробітній платі в розмірі 1218 грн., а в період з 09.09.2015 р. по 01.01.2016 р. - у розмірі 2756,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, що нарахування та виплата відповідачами посадових окладів, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України від 09.03.2006р. №268, є правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції чинній до 26.10.2014р.) було встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. Разом з тим, 26.10.2014р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII, яким внесено зміни до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а саме, доповнено абз.2 наступного змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Відповідно до ч.1 ст.129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", (в редакції чинній до 26.10.2014р.), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. У відповідності до п.п.2 п.13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з положеннями ст.ст.142,143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (редакції, чинній до 28.03.2015р.), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Аналогічні засади закріплені в ст.ст.145,146 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції чинній з 29.03.2015р. та по теперішній час).

Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (ч.1, ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України).

Ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №482 "Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету", у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено мінімальну заробітну плату у 2014 р. - 1218 грн. та з 01.01.2015р. - 1218 грн. у місячному розмірі.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до вимог якої встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Наведене узгоджується із положеннями ч.7,8 ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII, згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також ч.2 ст.8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. №108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За правилами ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 28.03.2015 р.) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст.143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Аналогічні правила закріплені і у ст.ст.145,146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції з 28.03.2015 р..

З 01.01.2015р. пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. №80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення, зокрема, ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13.03.2015р. установлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26.10.2014р. по 08.09.2015р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16.01.2014 р. №719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу 2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 28.03.2015 р.) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 13.07.2016 р. №820/4653/15 та від 12.07.2016 р. №820/4648/1, які в силу ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом.

Верховним Судом України було встановлено, що головний розпорядник бюджетних коштів, не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі „Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004р.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1 37,03037

3,4- відповідачу/відповідачам: Київський апеляційний адміністративний суд вул.Московська 8,корп.30,м.Київ,01010 Державна судова адміністрація України вул.Липська,18/5,м. Київ,01601

- ,