Справа № 125/2382/16-а
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 125/2382/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.01.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Лозінській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні одноразової допомоги при народженні дитини, поновлення строку для звернення

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач ОСОБА_1 вказала, що вона народилася та проживала в м.Брянка Луганської області. В 2014 році на території Луганської області розпочалося проведення АТО. В зв'язку з тим, що влітку та восени 2014 року на вказаній території велися активні бойові дії, позивач не мала змоги вагітною виїхати на територію підконтрольну Україні для пологів. ОСОБА_1 та її старша донька були змушені виїхати на територію Російської Федерації, де в неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 в м. Волзький Волгоградської області. В березні 2015 року, коли бойові дії перестали бути такими інтенсивними, позивач повернулась в м.Брянку Луганської області разом із своїми дітьми. Однак, територія м.Брянка Луганської області відносить до тимчасово окупованої території та на цій території фактично не застосовується законодавство України. Внаслідок цих обставин вона не могла звернутися до органів влади з метою проведення процедури легалізації свідоцтва про народження дитини в Російській Федерації, та звернутися до органів соціальної політики про призначення одноразової допомоги при народженні дитини. Позивач змогла виїхати з тимчасовано окупованої території лише влітку 2016 року та стала на облік в управління соціальної політики Барської районної держадміністрації як внутрішньо переміщена особа. 19.10.2016 р. вона звернулась до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дитини, проте їй було відмовлено в призначенні такої допомоги в зв'язку із пропуском строку звернення за призначенням такої допомоги. ОСОБА_1 вважає, що причини пропуску строку звернення із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дитини є поважними, а тому дії управління соціальної політики є неправомірними. Просила суд визнати відмову управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області в призначенні одноразової допомоги при народженні дитини сина ОСОБА_3 протиправною; поновити ОСОБА_1 строк звернення до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про отримання одноразової допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_3 та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представники відповідача Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області Орищук Л.В. позов не визнала заперечувала проти його задоволення, пояснивши суду, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Оскільки позивачка пропустила вказаний строк, тому її правомірно було відмовлено в призначенні допомоги.

Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. До такого висновку суд дійшов з наступного.

ОСОБА_1 народилася в м. Брянка Луганської області, де постійно проживала та зареєстрована до цього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила дочку ОСОБА_5.

В 2014 році на території Луганської області розпочалося проведення АТО. В цей час ОСОБА_1 була вагітна другою дитиною. В зв'язку з тим, що влітку та восени 2014 року на вказаній території велися активні бойові дії, позивач не мала змоги виїхати на території підконтрольну владі України для пологів. ОСОБА_1 та її старша дитина були змушені виїхати на територію Російської Федерації, де в неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 в м. Волзький Волгоградської області.

ОСОБА_1 та її діти є громадянами України. Так як у ОСОБА_1 був статус біженця, її було видане свідоцтво про народження дитини відділом ЗАГС №2 адміністрації міського округу м. Волзький Волгоградської області НОМЕР_1 25.09.2014 р.

В березні 2015 року, коли бойові дії перестали бути інтенсивними, ОСОБА_1 повернулась в м. Брянку Луганської області разом із своїми дітьми. Однак, територія м. Брянка Луганської області відносить до тимчасово окупованої території та на цій території не застосовується законодавство України.

Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Внаслідок цих обставин ОСОБА_1 не могла звернутися до органів влади з метою проведення процедури легалізації документа, а саме свідоцтва про народження дитини в Російській Федерації, та звернутися до органів соціальної політики про призначення одноразової допомоги при народженні дитини також не мала змоги.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 проживала з двома дітьми сама, чоловік залишив сім'ю, діти постійно хворіли, на території області продовжувалися бойові дії, вона змогла виїхати з тимчасово окупованої території лише влітку 2016 року та стала на облік в управління соціальної політики Барської районної держадміністрації як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № 513690296 від 08.06.2016 року.

При переїзді ОСОБА_1 необхідно було владнати соціально-побутові умови, так як вона не мала житла в Барському районі. Здійснити процедуру легалізації документа, а саме свідоцтва про народження дитини в Російській Федерації, ОСОБА_1 змогла тільки 18.10.2016 р. Без проведення цієї процедури свідоцтво не можна подавати в органи соціальної політики.

19.10.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до управління соціальної політики Барської районної держадміністрації із заявою про призначення одноразової допомоги при народженні дитини, проте їй було відмовлено в призначенні такої допомоги, а листом управління від 24.11.2016 року її було роз'яснено, що відмовлено в зв'язку із пропуском строку звернення за призначенням такої допомоги.

Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, фактично вимога позивача є формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі Закон) допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Положеннями ст.11 Закону передбачено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно п. 10 Постанови КМУ від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно п. 12 Постанови КМУ від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через12 календарних місяців після народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина.

В даному випадку може бути застосована аналогія права. У відповідності до п. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги при народженні дитини основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це надання щорічної грошової допомоги дітям війни, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Керуючись ст. ст. 2, 8-12, 17, 18, 71, 87, 94, 99, 122, 158-163 КАС України, ст. 51 Конституції України, ст. 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1758 «Про затвердження порядку призначення виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати відмову Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області в призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3 протиправною.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про отримання одноразової допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_3.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. стягнути з бюджетних асигнувань Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а для відповідача в той же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: