Справа № 2а-2615/10/2570
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2615/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2010 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Сорочко Є.О.,
при секретарі Сердюк Д.О.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мельник С.М.,
представника відповідача Єрьома Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними щодо нарахування та виплати щомісячної надбавки за безперервну службу у розмірах в заниженому розмірі та зобов`язання провести перерахунок та виплату різниці між надбавкою за безперервну службу у розмірах, встановлених Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389, а саме 70 відсотків від грошового забезпечення та фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу в період з 1 травня 2003 року по жовтень 2005 року в сумі 11092,17 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника відділу комплектування та призову центру особового складу та наказом начальника Генерального штабу Головнокоманувача Збройних Сил України від 21.04.2009 року № 225 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. «б», ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, а також виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2009 року № 107. Позивач вважає, що під час проходження військової служби в період з травня 2003 року по жовтень 2005 року протиправними діями командування були порушені його законні права та інтереси, що завдало матеріальної шкоди на загальну суму 11092,17 грн., оскільки відповідно до Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389 та наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 року № 149 з травня 2003 року йому повинна була нараховуватися та виплачуватися надбавка в розмірі 70 % до грошового забезпечення, так як на момент введення зазначеної надбавки вислуга років позивача складала 20 років і 9 місяців. Однак з метою економії бюджетних коштів вказана надбавка на підставі розпоряджень Міністра оборони України незаконно виплачувалась в заниженому розмірі, а саме 15%; 50%; 65%.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі, оскільки згідно пункту 1 Указу Президента та згідно пункту 2 наказу Міністра оборони України порядок, умови виплати і розміри щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України (далі - надбавка) встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення. Право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України надано Міністрові оборони України. Користуючись правом, наданим Президентом України, Міністр оборони України, починаючи з 1 травня 2003 року, визначав конкретні розміри вказаної надбавки розпорядженнями Міністра оборони України, виходячи з яких ОСОБА_1 нараховувалося і виплачувалося грошове забезпечення. Військова частини НОМЕР_1 виплачувала позивачу, як і всім іншим військовослужбовцям частини, щомісячну надбавку за безперервну військову службу в Збройних Силах України у розмірах, встановлених Міністром оборони України в межах прав, наданих Президентом України, і ніякої недоплати з боку частини заподіяно не було, тобто прав позивача не порушено. Крім того представник відповідача зазначила, що позивач пропустив річний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому наполягала на відмові в задоволенні адміністративного позову також з цих підстав.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника відділу комплектування та призову центру особового складу та наказом начальника Генерального штабу Головнокоманувача Збройних Сил України від 21.04.2009 року № 225 був звільнений з військової служби у запас відповідно до п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2009 року № 107 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується копією витягу з наказу № 225 від 21.04.2009 року, копією витягу з наказу № 107 від 22.05.2009 року, копією послужного списку та не заперечується відповідачем.
Пунктом 1 Указу Президента України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за безперервну службу» від 5 травня 2003 року № 389 Міністрові Оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби. Порядок, умови виплати і розміри щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України встановлюються за рішенням Міністра оборони України.
Згідно пункту 2.4 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від 26 травня 2003 року виплата надбавки здійснюється в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин, військових навчальних закладів, організацій, установ. Крім того наказ Міністра оборони України № 149 від 26 травня 2003 року передбачає, що розмір щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно встановлюється, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.
Таким чином Указ Президента України від 05 травня 2003 року № 389/2003 передбачає право, а не обов`язок Міністра оборони України встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби.
Як вбачається з матеріалів справи розмір щомісячної надбавки за безперервну службу позивачу встановлювався розпорядженнями Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, а тому військова частини НОМЕР_1 виплачувавши ОСОБА_1 щомісячну надбавку за безперервну військову службу в Збройних Силах України у розмірах, встановлених Міністром оборони України діяла правомірно.
Крім того необхідно зазначити, що посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено річний строк звернення до адміністративного суду є неправомірним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.
Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. Оскільки спеціальні закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю необхідно виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Але, крім того, необхідно зазначити, що відповідно до п. 1.10. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. N 260 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за N 638/15329 грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Позивач просить стягнути, на його думку недоплачене грошове забезпечення, за період з 01.05.2003 року по жовтень 2005 року, але до суду звернувся лише 20.05.2010 року.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 необхідно відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 - відмовити.
Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, а якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то з дня отримання нею копії постанови, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата виготовлення та підписання постанови в повному обсязі - 21 червня 2010 р.

Суддя: Сорочко Є.О.