Справа № 1311/145/12
Суддя: Горошко Л. Б.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1311/145/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2013 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Горошко Лідія Богданівна

при секретарі Карпі Г.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи РГ УПЦ КП ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Релігійної громади Української Греко-Католицької Церкви с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області до Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державне комунальне підприємство Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, Релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю,

В С Т А Н О В И В:

Релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області подала до суду позов до Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення № 14-6/2011, прийнятого 06.05.2011 р. на шостій сесії шостого скликання Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в с. Честині по вул. Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП; визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю храму ОСОБА_3 та двох дзвіниць по вул. Грушевського, 20-а в с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області, яке видане Великоколоднівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП; визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю храму ОСОБА_3 та двох дзвіниць в с. Честині по вул. Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області, яка проведена державним комунальним підприємством Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення відповідача № 14-6/2011 від 06.05.2011 року є незаконним, оскільки розпорядженням представника Президента України № 203 від 24.06.1992 року було вирішено передати у користування культові будівлі та державне майно, що в них знаходиться, релігійній громаді Української Греко-Католицької Церкви с. Честині церкву ОСОБА_3. 20.02.1992 року між релігійною громадою Української Греко-Католицької Церкви в с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області та Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області було укладено договір передачі у безоплатне користування храму ОСОБА_3 у с. Честині. Стверджує, що відповідачем порушено вимоги статті 16 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, а також положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні стосовно повноважень на розпорядження майном, яке перебуває у комунальній власності. Вважає оскаржуване рішення відповідача, Свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю та державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю протиправними та просить їх скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на адміністративний позов, де вказано, що рішення № 14-6/2011 від 06.05.2011 року Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в селі Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що позивачем не наведено доказів протиправності оскаржуваного рішення № 14-6/2011 від 06.05.2011 року, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позиція третьої особи Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області викладена у запереченні на позовну заяву, де вказано, що адміністративний позов є безпідставним та не підлягає до задоволення, оскільки розпорядження представника Президента України № 203 від 24.06.1992 року, на яке покликається позивач як на підставу позовних вимог, є скасовано рішенням Львівського обласного суду від 23.12.1992 року у справі № 3-77. Крім того, у липні 1990 року між третьою особою та Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області було укладено договір передачі у безоплатне користування храму ОСОБА_3 у с. Честині, тобто такий договір було укладено задовго до укладення договору між позивачем та Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник третьої особи державного комунального підприємства Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не зявився.

Свідок ОСОБА_4 канцлер Сокальсько-Жовківської єпархії УГКЦ, суду пояснив, щоб зняти напругу між релігійними громадами УГКЦ та УПЦ КП в с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області необхідно задоволити позов УГКЦ і повернути справедливість. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідка, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини.

У липні 1990 року між Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області та Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області було укладено договір, відповідно до якого було передано релігійній громаді у безоплатне користування храм ОСОБА_3 у с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області.

20.02.1992 року між релігійною громадою Української Греко-Католицької Церкви в с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області та Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області було укладено договір передачі у безоплатне користування храму ОСОБА_3 у с. Честині.

06.05.2011 року Великоколоднівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області прийнято рішення № 14-6/2011 про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в с. Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП.

На підставі вказаного рішення 21.06.2011 року Великоколоднівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлові будівлі (поз. 1 поз. 3) за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Честині, вул. Грушевського, 20а (Серія САС № 800585).

05.07.2011 року державним комунальним підприємством Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області на нежитлові будівлі (поз. 1 поз. 3) за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Честині, вул. Грушевського, 20а на підставі свідоцтва про право власності Серія САС № 800585 від 21.06.2011 року.

Приймаючи рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної виконавчої влади.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Відповідно до ст. 17 цього ж Закону релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами.

Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Культова будівля і майно, що є державною власністю, може передаватися у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою. При відсутності такої згоди державний орган визначає порядок користування культовою будівлею і майном шляхом укладення з кожною громадою окремого договору.

Договори про надання в користування релігійним організаціям культових та інших будівель і майна можуть бути розірвані або припинені в порядку і на підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до ст. 18 цього ж Закону релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності.

У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності.

Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Відповідно до ст. 29 цього ж Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, у тому числі управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Представника Президента України № 203 від 24.06.1992 року церкву ОСОБА_3 у с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області передано у користування релігійній громаді Української Греко-Католицької Церкви.

Вказане розпорядження Представника Президента України № 203 від 24.06.1992 року рішенням Львівського обласного суду від 23.12.1992 року визнано незаконним. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на наведене суд вважає необґрунтованим покликання позивача на розпорядження представника Президента України № 203 від 24.06.1992 року як на підставу своїх позовних вимог.

Судом встановлено, що договори про безоплатне користування храмом ОСОБА_3 у с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області. Виконавчим комітетом Камянка-Бузької районної ради Львівської області було укладено з позивачем та з третьою особою Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області, відтак позивач не був наділений переважним правом на користування чи приватизацію орендованого майна.

У матеріалах справи міститься Державний акт на право постійного користування землею 1-ЛВ № 000225 від 06.09.1995 року, який видано Церковній громаді церкви ОСОБА_3 с. Честині Великоколоднівською сільською ОСОБА_4 народних депутатів Камянка-Бузького району Львівської області про право постійного користування землею площею 0,1723 гектарів землі для проведення релігійних потреб. Вказаним актом підтверджується те, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи рішення Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області № 14-6/2011 від 06.05.2011 року Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в с. Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП на предмет дотримання вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, Суд дійшов висновку, що таке прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Відтак оскаржуване рішення відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а у задоволенні адміністративного позову в частині визнання незаконним та скасувати рішення № 14-6/2011, прийнятого 06.05.2011 року на шостій сесії шостого скликання Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в с. Честині по вул. Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю храму ОСОБА_3 та двох дзвіниць по вулиці Грушевського, 20-а в селі Честині Камянка-Бузького району Львівської області, яке видане Великоколоднівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП а також визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю храму ОСОБА_3 та двох дзвіниць в с. Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області, яка проведена державним комунальним підприємством Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні з тих підстав, що зазначені позовні вимоги ґрунтуються на твердженні про протиправність рішення відповідача № 14-6/2011 від 06.05.2011 року. За умови, що судом встановлена правомірність вказаного рішення відповідача, підстав для задоволення інших позовних вимог немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про законність рішення Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області № 14-6/2011 від 06.05.2011 року Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в селі Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП.

За таких обставин суд вважає, що позивач не довів, що при прийнятті оскаржуваного рішення відбулося порушення його прав чи інтересів, а тому у задоволенні адміністративного позову Релігійної громади Української Греко-Католицької Церкви с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області до Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення № 14-6/2011 від 06.05.2011 року Про оформлення права власності на нежитлову будівлю храму та двох дзвіниць в с. Честині по вулиці Грушевського, 20-а Камянка-Бузького району Львівської області на релігійну громаду УПЦ КП, свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю слід відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 181 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Релігійної громади Української Греко-Католицької Церкви с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області до Великоколоднівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державне комунальне підприємство Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, Релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату с. Честині Камянка-Бузького району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю відмовити.

На постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області.

Суддя :

Оригінал постанови.