Справа № 2а-2071/10/2570
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2010-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2071/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Маруфенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Відділу Державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області про визнання постанови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2010 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області (далі - ВДВС Козелецького РУЮ) про визнання неправомірною постанови від 13 березня 2010 року № 18005502 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого напису, виданого нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори 15 грудня 1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2707 та зобов`язання ВДВС Козелецького РУЮ прийняти до виконання зазначений виконавчий напис нотаріуса. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ВДВС Козелецького РУЮ при вчиненні виконавчих дій по виконавчому напису нотаріуса, допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», так як у попередніх роках шкода, заподіяна боржником державі не стягувалась у зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 здійснював усі можливі заходи щодо ухилення від відшкодування заподіяної державі шкоди. При цьому позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, у зв`язку із оскарженням до Козелецького районного суду неправомірних дій ВДВС Козелецького РУЮ (ухвала від 08 квітня 2010 року № 2а-51/2010), що на думку позивача є поважною причиною пропуску такого строку. (а.с. 9).
Позивач заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та надав пояснення, яким позовну заяву не визнав та просив відмовити з огляду на те, що 13 березня 2010 року відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» позивачу було відмовлено постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки з 07 грудня 2001 року виконавчий напис на примусове виконання до ВДВС Козелецького РУЮ не пред`являвся, то відповідно до пункту 5 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання. Постановою про повернення виконавчого документу, стягувачу повернутий виконавчий документ з роз`ясненням строків пред`явлення даної категорії виконавчих документів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд враховує, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (частина 1 статті 100 КАС України). Отже, за відсутності заперечення відповідача стосовно пропущення позивачем строку звернення, спір розглядається по суті без розгляду клопотання про поновлення строку.
В силу статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. 3. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. А згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, досліджуючи підстави винесення постанови від 13 березня 2010 року № 18005502 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), необхідно врахувати, що позивачем було пред`явлено до виконання виконавчий напис, виданий нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори 15 грудня 1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2707, що сторонами не оскаржується. (а.с. 8).
При цьому норми статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» визначають строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, а саме: виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом. Отже, є встановленим факт пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого напису, виданого нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори 15 грудня 1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2707.
Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем ВДВС Козелецького РУЮ постанову від 13 березня 2010 року № 18005502 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) листом від 15 березня 2010 року № 03-31/2444 було направлено до в/ч НОМЕР_1 (а.с. 6).
Досліджуючи правомірність дій суб`єкта владних повноважень органу Державної виконавчої служби, суд враховує, що примусове виконання рішень в Україні відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» покладено на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Суд враховує норму частин 1 та 2 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз`яснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону. Так в частині 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме: державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.
При цьому частиною 2 статті 111 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач має право подати заяву (крім іншого) про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Виходячи із системного аналізу Закону України «Про виконавче провадження», суд визнає дії ВДВС Козелецького РУЮ в частині винесення постанови від 13 березня 2010 року № 18005502 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) правомірними, оскільки державний виконавець виніс оскаржену постанову від 13 березня 2010 року у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», надавши позивачу можливість виправити недоліки виконавчого документа, як то обґрунтувати підстави пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого напису, виданого нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори 15 грудня 1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2707. Встановлене дає підстави для висновку про те, що вказана постанова не підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого напису, виданого нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори 15 грудня 1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2707, у позові необхідно відмовити, оскільки суд не може виконувати дії, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, що визначені Законом України «Про виконавче провадження». Тобто суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Відповідно за врахування встановленої зазначеним Законом компетенції ВДВС, суд також відмовляє у позові в частині вимог про зобов`язання ВДВС Козелецького РУЮ прийняти до виконання зазначений виконавчий напис.
З огляду на встановлене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 до Відділу Державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області про визнання постанови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата складання та підписання повного тексту постанови 21 травня 2010 р.

Суддя Ткаченко О.Є.