Справа № 815/135/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/135/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Еврика» про зняття арешту з нерухомого майна та скасування заборони здійснювати відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ «ЕВРИКА», -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Еврика» про зняття арешту з нерухомого майна та скасування заборони здійснювати відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ «ЕВРИКА» та є предметом іпотеки: нежилі будівлі та споруди, загальною площею 937,2 кв.м., що складається з адміністративної будівлі літ. «А», загальною площею 88,4 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б» загальною площею 647,9 кв.м., гаража літ. «В» загальною площею 200,9 кв.м., огорожі №1-3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: України, Одеська область, м. Одеса, вул. Розкидайлівська (вул. Станіславського), будинок 65, що був накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 13.09.2013 ВП №39778393.

Сторони у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 54, 56).

Від представника позивача та 3-ї особи надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 61).

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 62).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

07.09.2010 року між ТОВ «ЕВРИКА» та ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» був укладений договір Банківського кредиту № 3-КЛ/10-СІ з надання відновлювальної кредитної лінії (а.с. 13-15).

За умовами договору та додаткових умов до нього банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом граничної заборгованості 5000000,00 грн зі сплатою 21% річних за користування кредитними коштами та повернення кредиту в строк до 02.09.2013 року.

07.09.2010 року між ТОВ «ЕВРИКА» та ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1950 з всіма змінами та доповненнями, внесеними в нього, на підставі якого з метою забезпечення виконання зобовязань боржника по кредитному договору в іпотеку було передане нерухоме майно: нежилі будівлі та споруди, загальною площею 937,2 кв.м., що складається з адміністративної будівлі літ. «А», загальною площею 88,4 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б» загальною площею 647,9 кв.м., гаража літ. «В» загальною площею 200,9 кв.м., огорожі №1-3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: України, Одеська область, м. Одеса, вул. Розкидайлівська (вул. Станіславського), будинок 65 (далі Предмет іпотеки).

06.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за заявою ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» був здійснений виконавчий напис №2276 про звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Зазначений виконавчий напис ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» було подано для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області.

13.09.2013 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 було відкрите виконавче провадження ВП №39778393 з примусового виконання вказаного виконавчого напису та постановою від 13.09.2013 було накладено арешт на Предмет іпотеки (а.с. 19-20).

15.01.2014 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_2 виконавчий документ виконавчий напис нотаріуса №2271 від 06.09.2013, було повернуто стягувачу ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з невнесенням стягувачем на депозитний рахунок авансового внеску, однак арешт з Предмета іпотеки не було знято, як зазначив відповідач у листі №09.1-16177 від 28.12.2016, відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999 року), завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону, не передбачає зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів (а.с. 21-22).

19.12.2016 року до ОСОБА_1 на підставі Договору №249-К «Про відступлення прав вимоги», укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» (первісний кредитор) перейшло право вимоги, яке первісний кредитор набув відповідно до Договору №10 від 21.10.2016 «Про відступлення права вимоги», укладеного між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та первісним кредитором за кредитним договором № 3-КЛ/10-СІ від 07.09.2010, з урахуванням усіх змін та доповнень, внесених до нього, укладеним між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та ТОВ «ЕВРИКА» (а.с. 10-11).

Загальна сума вимоги на дату укладення Договору склала 6177302,73грн, з яких по кредиту 5000000,00грн, по процентам - 1157302,73грн, по пені 20000,00грн.

З укладенням Договору до ОСОБА_1 перейшло право нарахування та вимоги процентів, пені, штрафів та інших платежів, у розмірі та строки, встановлені Основним договором.

Відповідно до п. 1 Договору №249-К, право вимоги за Договорами іпотеки (застави), відступається за окремим договором, який укладається одночасно з Договором та підлягає нотаріальному посвідченню.

19.12.2016 року до позивача на підставі Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 07.09.2010, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», перейшли всі права за іпотечним договором від 07.09.2010, посвідченим приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1950 з всіма змінами та доповненнями, внесеними в нього, укладеним між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та Боржником.

Таким чином, позивач ОСОБА_5 є кредитором ТОВ «ЕВРИКА» та набув усіх прав іпотекодержателя нерухомого майна, яке є предметом іпотеки: нежилі будівлі та споруди, загальною площею 937,2 кв.м., що складається з адміністративної будівлі літ. «А», загальною площею 88,4 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б» загальною площею 647,9 кв.м., гаража літ. «В» загальною площею 200,9 кв.м., огорожі №1-3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, м. Одеса, вул. Розкидайлівська (вул. Станіславського), будинок 65.

Відповідно до умов іпотечного договору кредитор має право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, в позасудовому порядку на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачено іпотечним договором, а саме, - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Також судом встановлено, що 20.12.2016 Позивач ОСОБА_1 направив ТОВ «ЕВРИКА» вимогу №1 від 20.12.2016 про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в якій вимагав на протязі 30-денного строку з моменту отримання вимоги усунути порушення основного зобовязання по Кредитному договору № 3-КЛ/10-СІ від 07.09.2010 з врахуванням всіх змін та доповнень до нього та Договору про внесення змін і доповнень, внесених до нього, та погасити заборгованість, яка станом на 19.12.2016 р. складала 6177302,73грн, шляхом оплати вказаної суми ОСОБА_1 В іншому разі буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або продажу предмета іпотеки третій особі.

04.01.2017 ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ЕВРИКА» повідомлення, що погашення заборгованості у розмірі 6177302,73грн. є неможливою, тому що існують перешкоди у зверненні стягнення на предмет іпотеки, так як постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_2 від 13.09.2013 та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.09.2014 було накладено арешт на предмет іпотеки, а згідно з листом Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області №09.1-16177 від 28.12.2016 року, зняття арешту державним виконавцем не можливе, так як завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачає зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів (а.с. 23).

В ході розгляду справи арешт, накладений на предмет іпотеки постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.09.2014 року було знято Відповідачем у звязку з закінченням виконавчого провадження за заявою стягувача ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» про повернення виконавчого документа, але арешт, накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_2 від 13.09.2013 року знятий не був, тому Позивач звернувся до суду.

Згідно з пунктом 5 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", на спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Також, в п. 17 цієї постанови вказано, що судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Отже, публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби субєктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не повязані з визнанням права власності на арештоване майно.

За таких обставин, враховуючи, що даний спір виник з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби та державного виконавця, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчого напису нотаріуса, а вимога щодо зняття арешту з предмета іпотеки не повязана зі спором про право власності на це майно, а випливає виключно з речового права іпотекодержателя на предмет іпотеки, право власності на майно не оспорюється, то суд доходить висновку що даний спір є публічно-правовим та має розглядатися в порядку, передбаченому КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.10.1, 11.1 Договору іпотеки, п.1.2 Договору від 19.12.2016 «Про відступлення права вимоги за іпотечним договором» та ст.37 Закону України «Про іпотеку» на підставі викладеного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, як вбачається з п.п.10.1 та 11.1 Договору іпотеки, цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності, а викладене застереження прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі викладених положень є безумовним, тобто підлягає реєстрації згідно вимог чинного законодавства України незалежно від іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене в судовому порядку іпотекодавцем, якщо він доведе, що повністю виконав умови кредитного договору.

Відповідно до Договору та чинного законодавства України, іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення договору; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки відносно вимог інших осіб на переданий в іпотеку предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації обтяження предмета іпотеки в державному реєстрі іпотек в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як встановлено судом, договором іпотеки та нормами ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону - задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, будь який арешт предмету іпотеки, за умови, що державна реєстрація іпотеки була здійснена раніше, перешкоджає реалізації іпотекодержателем свого пріоритетного права на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, зокрема реєстрації права власності на предмет іпотеки або реалізації третім особам.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404 набрав чинності 05.10.2016 року.

Відповідно до ч. 6, 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 395 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іпотека є речовим правом на чуже майно, похідним від права власності, а отже, особа, яка володіє цим правом (іпотекодержатель) має право на захист цього права способом, передбаченим ст.ст.386 394 ЦК України. Так, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна (особа, яка має речове право на чуже майно) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції закону станом на 15.01.2014, далі Закон №606) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що на даний час єдиним способом захисту права позивача як іпотекодержателя є відповідне судове рішення про зняття арешту з предмета іпотеки, накладеного в межах виконавчого провадження ВП №39778393.

Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно було врегульовано статтею 54 Закону № 606, в якій зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (частина 3). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з частиною 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у випадках, передбачених частиною 3 статті 54 цього закону.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 р. про аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, щодо вирішення спорів про звільнення майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження висловив таку правову позицію, що чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 60 Закону № 606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи наведене, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених частиною 3 статті 54 Закону № 606-ХІV, однак зазначених обставин судом не встановлено (а.с.19-22, 24, 64-66).

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешти на предмет іпотеки, були відкриті з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №2276 від 06.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавче провадження за заявою стягувача ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» (первісного кредитора) про повернення виконавчого документа було закінчено.

Однак, наявність арешту на предмет іпотеки перешкоджає Позивачу як новому іпотекодержателю в реалізації його права на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на майно або шляхом продажу предмета іпотеки третій особі, тому позов належить задовольнити.

Крім того, належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту, а саме 07.09.2010 року, тому суд має прийняти рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна на вимогу іпотекодержателя.

При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі №К/800/49565/13 (№826/7955/13-а).

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Таким чином адміністративний суд має право вирішити даний спір та ухвалити судове рішення, яким зняти арешт з предмету іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, не виходячи за межи позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Еврика» про зняття арешту з нерухомого майна та скасування заборони здійснювати відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ «ЕВРИКА» та є предметом іпотеки: нежилі будівлі та споруди, загальною площею 937,2 кв.м., що складається з адміністративної будівлі літ. «А», загальною площею 88,4 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б» загальною площею 647,9 кв.м., гаража літ. «В» загальною площею 200,9 кв.м., огорожі №1-3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: України, Одеська область, м. Одеса, вул. Розкидайлівська (вул. Станіславського), будинок 65, що був накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 13.09.2013 ВП №39778393 - підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Керуючись ст.ст. 94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю «Еврика» - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно та скасувати заборону здійснювати відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ «ЕВРИКА» та є предметом іпотеки: нежилі будівлі та споруди, загальною площею 937,2 кв.м., що складається з адміністративної будівлі літ. «А», загальною площею 88,4 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б» загальною площею 647,9 кв.м., гаража літ. «В» загальною площею 200,9 кв.м., огорожі №1-3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: України, Одеська область, м.Одеса, вул.Розкидайлівська (вул.Станіславського), будинок 65, що був накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 13.09.2013 по виконавчому провадженню ВП №39778393.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістьсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.