Справа № 810/3538/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року 810/3538/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 45051,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковий борг відповідача з штрафів та санкцій становить 45051,50 грн. Позивачем було вжито всіх заходів щодо добровільного погашення відповідачем заборгованості перед бюджетом але заборгованість до цього часу відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду.

У судове засідання сторони не прибули, були повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, явку своїх представників не забезпечили.

Представник позивача 13.12.2016 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача 31.01.2017 подав до суду заперечення, в яких зазначив, що позивачем включено до позову борг в сумі 1051,50 грн. який сплачений 18.07.2014. Борг в сумі 17000 грн. за рішенням №000068/10-02-22-09/НОМЕР_1 від 17.08.2015 не є узгодженою сумою, тому що був оскаржений в адміністративному порядку. Зазначає, що при проведенні перевірки дозволів надано не було. Зазначає також, що державна фіскальна служба мала право проводити перевірки з питань наявності ліцензій, а на перевірки по дотриманню Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" діяв мораторій. Просив відмовити в задоволенні позову та позовну заяву розглядати в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 22.06.2007 року, як фізична особа-підприємець.

Як платник податків та інших обовязкових зборів ОСОБА_1 взятий на облік в контролюючих органах 25.06.2007.

Відповідно до довідки податкового органу відповідач має відкритті розрахункові рахунки.

У відповідності до положень ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, відповідних наказів та направлень на проведення перевірок контролюючим органом проведені фактичні перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами яких складенні акти:

- від 25.06.2014року № 543/10-36-21/НОМЕР_1;

- від 27.03.2015 року № 475/10-36-21/НОМЕР_1;

- від 22.02.2016 року № 318/10-36-21/НОМЕР_1.

В ході проведення перевірок були встановлені та зафіксовані в актах перевірок численні порушення відповідачем законодавства України, зокрема відповідно: - ст. 111, абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95 «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: ФОП ОСОБА_1 допущена роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін та тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів; - ст. 11, абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95, а саме: ФОП ОСОБА_1 допущене зберігання в місцях реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка; -ст. 11, абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону, а саме: ФОП ОСОБА_1 допущена роздрібна торгівля коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

За результатами розгляду матеріалів перевірок та у відповідності до ст. 17 Закону № 481/95 позивачем відносно платника податків були внесені рішення про застосування фінансових санкцій відповідно:

- від 09.07.2014 року №000083/10-02-22-09//2448 на суму штрафних (фінансових) санкцій 1051,50 грн.;

- від 07.08.2015 року №000068/10-02-22-09//833 на суму штрафних (фінансових) санкцій 17000 грн.;

- від 10.03.2016 року № 000007/10-02-22-03/НОМЕР_1 на суму штрафних (фінансових) санкцій 10000 грн.;

- від 10.03.2016 року № 000006/10-02-22-03/НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій 17000 грн.

Всі вище зазначенні рішення були направлені для вручення та отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями. За даними Білоцерківського ОДПІ станом на 07.11.2016 ФОП ОСОБА_1 не оскаржував жодного з них в судовому порядку. Однак, у терміни, визначені ст. 57 ПК України, податкові зобовязання за цим ППР відповідачем сплачені не були.

В звязку з наявністю у відповідача узгодженого податкового боргу, у відповідності до ст. 59 ПК України контролюючим органом виставлено платнику ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" №1259-23/37 від22.09.2015 на загальну суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями 112826, 53 грн. Вимога була направлена ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена йому особисто 17.10.2016, однак залишилась без задоволення з боку підприємця.

Таким чином, згідно з довідкою Білоцерківської ОДПІ від 17.10.2016 року № 240/10/10-02-23-0 ФОП ОСОБА_1 станом на 17.10.2016 року має податковий борг з адміністративних штрафів та санкцій в сумі 45051,50 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься повідомлення від відповідача, про те, що відповідачем оскаржено рішення податкового органу №000068/10-02-22-09//833 від 07.08.2015 на суму 17000 грн. Дане повідомлення датоване 19.08.2015.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п.41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно з п.88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до положень п.89.1 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно із п.89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених кодексом, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п.95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 ст. 102 ПК України, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Суд не бере до уваги, повідомлення відповідача від 19.08.2015 про оскарження рішення податкового органу №000068/10-02-22-09//833 від 07.08.2015 на суму 17000 грн., оскільки податковий орган звернувся до суду з даною позовною заявою 07.11.2016 та відповідно до довідки від 17.10.2016 відповідач станом на 17.10.2016 має податковий борг в сумі 45051,50 грн. Суд зазначає, що ПК України, зокрема главою 4 передбачено визначення суми податкових та/або грошових зобов'язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів, отже на момент звернення з адміністративним позовом до суду, у відповідача повинно бути будь-яке рішення по оскарженню вищезазначеного рішення.

Судом встановлено, що загальна сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1, перед бюджетом становить 45051,50 грн.

Оскільки, відповідач податкову заборгованість повністю не сплатив, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача або доказів сплати податкового боргу відповідач суду не надав.

Оскільки, відповідач податкову заборгованість не сплатив, тому вказана сума заборгованості у розмірі 45051,50 грн. підлягає стягненню, а отже, позов Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (09161, Київська обл., Білоцерківського р-н, м. Узин, вул. Фрунзе (Авіаторів)АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України в особі Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області заборгованість у сумі 45051 (сорок пять тисяч пятдесят один) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.