Справа № 757/47776/16-а
Суддя: Цокол Л. І.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Цокол Л.І. ,

при секретарі Сторожук Є. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі, в особі патрульної поліції Мирошниченка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №321523 від 24.09.2016р.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і просить скасувати постанову від 24 вересня 2016 року патрульного поліції Управління патрульної поліції у м. Житомир Мирошниченко А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №321523 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн.

Позовні вимоги підтримані представником позивача ОСОБА_4 під час судового розгляду та обґрунтовані наступним.

24.09.2016 року патрульним поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі Мирошниченко Андрієм Володимировичем винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 321523 від 24.09.2016р про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.124 КпАП України, та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

В оскаржуваній Постанові серії АР № 321523 від 24.09.2016р. зазначено, що: «24.09.2016 року о 09-35 год на 145 км автодороги Київ-Чоп ОСОБА_1, керуючи автомобілем Tayota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін на мосту, перетнувши тонку суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхавши на смугу руху призначену для руху транспортних засобів в зустрічному напрямку в зоні дії знаку 3.25 (обгін заборонено), чим порушив вимоги п. 14.6 (г) ПДР.»

Відповідно до положень п.2 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853

П.2 Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Ст. 283 КпАП України визначає що, Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, з огляду на вищевикладене оскаржувана Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не містить необхідних відомостей щодо найменування органу (посадової особи), який виніс постанову.

Постанова також, не містить визначеного згідно санкцією інкримінованої мені статті розміру штрафу та порядку його оплати, оскільки санкцією ч.2 ст. 122 КпАП України передбачено накладення штрафу в двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Натомість, в оскаржуваній постанові просто зазначено кількість гривень, що підлягають сплаті у розмірі 425 гривень, зазначене є порушенням вимог ст. 283 КпАП України.

Щодо порушень правил дорожнього руху, що зазначені в оскаржуваній постанові.

Позивачем було дотримано всіх вимог Правил дорожнього руху (далі ПДР). затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Так, позивач на автодорозі Київ-Чоп в районі 145 км. на дозволеній для здійснення маневрів ділянці автодороги, було розпочато маневр - обгін двох довгомірних вантажних автомобілів, що рухалися в попутному напрямку щільно один за одним.

Під час здійснення позивачем обгону вантажний автомобіль, що рухався першим почав пришвидшувати швидкість та збільшувати відстань від автомобіля що рухався за ним, тим самим перешкоджаючи позивачу завершити маневр, обгін, та повернутися в свою смугу руху.

Попереду розпочинався невеличкий підйом, та розпочиналася суцільна розділювальна смуга, позивачем було вжито всіх заходів за для безпечного завершення маневру та повернення в смугу руху, призначену для руху транспортних засобів в попутному напрямку.

Позивач завершив маневр на початку суцільної розділювальної смуги, не створюючи ніякому з транспортних засобів небезпеки.

Після завершення маневру, позивача зупинив представник патрульної служи, автомобіль якої був разташований в лісополосі взовж автодороги, всупереч встановленим правилам відкритого порядку несення служби патрульним поліцейськими, та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, позивачем було дотримано вимог п. 10.1 ПДР. щодо того що перед початком руху, перестроювапням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно П.1.10 ПДР маневрування (маневр)- початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом;

Відповідно до вимог п. 14.2. ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону;

б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

ОСОБА_1 було дотримано всіх вимог п. 14.2 ПДР. Відтак водій одного з вантажних автомобілів, обгін якого позивач здійснював, всупереч вимогам п. 14.3 ПДР, щодо того що водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями, почав підвищувати швидкість та чинити перешкоди'мені для завершення маневру.

Правилами дорожнього руху, п.14.5 дозволено водієві транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.

Крім того п.14.6 чітко визначено місця де здійснення обгону заборонено, ) на перехресті;

б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними;

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;

г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості;

г) транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд;

д) у тунелях;

е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку;

) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

жодне з перелічених місць не підпадає під описані в оскаржуваній постанові, оскільки маневр обгону був завершений до початку мосту.

ОСОБА_1 було дотримано всіх вимог положень п.п.10.1. 14.2, 14.5, 14.6. Правил дорожнього руху, та завершено, розпочатий на призначеній для цього ділянці автодороги місці маневр - обгін вантажних автомобілів.

Під час складання спірної постанови на прохання позивача та незгоду з її складанням позивачеві не надано можливості надати свої пояснення та заперечити проти кваліфікації його дій.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення зазначених вимог закону, оскаржувана Постанова не містить жодного належного та допустимого доказу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, що є порушенням вимог ст. 251 КпАП України.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи той факт, що позивачем вжито всіх можливих заходів для дотримання вимог Правил дорожнього руху та здійснено маневр - обгін в призначеному для цього місці та завершено на початку суцільної розділювальної смуги в установленому порядку, об'єкт правопорушення в складі адміністративного правопорушення відсутній, що виключає в даному випадку адміністративну відповідальність, та відповідно відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

Згідно статті 287 КпАП України Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови відповідно до ст. 289 КпАП України.

Відповідно до змісту ст.3 та ст. 17 КАС України, відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими, томі підлягають розгляду за правилами КАС України.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

П. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. .

Відповідно до положень ст. 288 КпАП України особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита (судового збору).

Відповідно до ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Житомирі в особі патрульного поліції Мельниченка А.В. в судове засідання не з'явився, направив до суду письмові заперечення та відеозапис вчиненого правопорушення, яке просив оглянути в судовому засіданні.

Так, не погоджуючись із адміністративним позовом, відповідач вказує наступне. Основною посилкою представника Позивача є те шо він не порушував Правила дорожнього руху.

Відповідно до постанови інспектора роти №2 батальйону УШІ у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Мельниченко А.В. серії АР №321523 від 24.09.2316 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку Позивач порушив вимоги п. 14.6 г Правил дорожнього руху, оскільки здійснив обгін та пересік дорожню розмітку 1.1 вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки і позначає межі смуг руху на дорогах.

Відповідно до п. 14.6.г Правил дорожнього руху виїзд на смугу зустрічного руху є найбільш небезпечним маневром у будь-якому випадку, а особливо в кінці підйому, на крутих поворотах (обмежена видимість), на мостах, естакадах, шляхопроводах (обмежена можливість маневру), тому він заборонений у всіх випадках на. цих ділянках доріг, оскільки у разі виїзду на смугу зустрічного руху існує підвищена небезпека зустрічного зіткнення. Це обумовлено тим. що під час обгону в умовах недостатньої видимості і на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю у водіїв залишається мало часу для виконання запобіжних дій для уникнення ДТП.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом поряді орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими ДОКАЗАМИ, ПОКАЗАННЯМИ технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і КІНОЗЙОМКИ, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил , норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису. З відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського чітко вбачається, що Позивач порушив ПДР, а саме здійснив обгін перетнувши при цьому тонку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. виїхавши при цьому на смугу руху призначену для руху транспортних засобів в зустрічному напрямку в зоні дії знаку 3.25. На питання поліцейського позивач відповів, що поспішає, що було розцінено як визнання особою свого правопорушення. Крім всього іншого відповідачем проводиться роз'яснення відповідних статей, а саме ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач також просив пришвидшити процес складення адміністративних матеріалів.

Тобто зазначене в адміністративному позові не відповідає дійсним обставинам події та спростовується записом з нагрудного відеореєстратора.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»( із змінами та доповненнями) та п. 1.3 Правил передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників.

Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил).

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмір. 425 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №321523 д 24.09.2016.

Відповідач вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову.

Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських.

При чому, такий підхід жодним чином не суперечить презумпції винуватості держави в певних адміністративних справах, закріпленій частиною другою статті 71 КАС України.

У випадку наявності суперечності між поясненнями позивача та поясненнями і свідченнями поліцейських і за відсутності інших доказів, наданих позивачем на його користь, перевага має надаватись поясненням та свідченням поліцейських з огляду на те, що процедура призначення на посаду в поліції передбачає ґрунтовний в відбір та перевірку кандидатів, а також те, що поліцейський, вступаючи на службу, відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» складає Присягу на вірність Українському народові.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим стахтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення. Також постанова повинна містити: найменування органу (посадово, особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядаєтся справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адмініс ативної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2016 вище переліченим вимогам відповідає, а тому Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства , адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 с .122 КУПАП.

Відповідачем винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості Позивачем на місці вчинення правопорушення не надано.

Також частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил обгону, перетин суцільної лінії.

Справи про вказане адміністративне правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції , які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст. 222 КУпАП).

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11 .015 №1395 , у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 2 ст. і 22 КУпАП.

Тому при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши надані позивачем документи та оглянувши наданий відповідачем відеозапис, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оглядом відеозапису встановлено, що на ньому відсутня подія здійснення обгону позивачем та перетин дорожньої розмітки, що свідчить про відсутність достатніх доказів вини водія у порушенні вимог п.14.6 Правил дорожнього руху.

Отже вимоги позивача є повністю обґрунтованими, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 38, 247, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 11, 71, 86, 128, 159, 160 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

позовні вимоги задовольнити. Скасувати постанову від 24 вересня 2016 року патрульного поліції Управління патрульної поліції у м. Житомир Мирошниченко А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №321523 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Цокол Л.І.