Справа № 820/2477/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

820/2477/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є., перевіривши відповідність вимогам статті 213 КАС України матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі №820/2477/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК СЄМКА» до Державної фіскальної служби України, Центральної об’єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії,-

встановив :

ТОВ «АПК СЄМКА» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило: визнати протиправними дії Центральної ОДПІ м. Харкова щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 30 березня 2016 року №300320161; визнати протиправними дії ДФС України щодо відмови в реєстрації податкових накладних, складених позивачем; зобов’язати ДФС України зареєструвати відповідні податкові накладі та вважати їх прийнятими й зареєстрованими протягом операційного дня, коли надіслано податкові документи – 27 квітня 2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для відмови в реєстрації спірних податкових накладних послугувало одностороннє розірвання контролюючим органом договору від 30 березня 2016 року №300320161 про визнання електронних документів у зв’язку з неперебуванням ТОВ «АПК СЄМКА» за місцезнаходженням.

Згідно з вимогами статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при зміні місцезнаходження юридичної особи вносяться відповідні зміни до відомостей Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, якщо ці зміни пов’язані із зміною місцезнаходження, є підставою для заміни свідоцтва про державну реєстрацію.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, оскільки на момент одностороннього розірвання контролюючим органом укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, судові інстанції дійшли висновку про відсутність у Центральної ОДПІ м. Харкова законних підстав для розірвання договору від 30 березня 2016 року №300320161 в односторонньому порядку та, як наслідок, неприйняття ДФС України для реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних відповідних податкових документів.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДФС України звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З наведених законодавчих приписів випливає, що касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішення справи та/або порушення судами норм процесуального права із зазначенням того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення спору.

Однак зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається допущеного судами невірного правозастосування, а доводи касаційної скарги не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Висновки судів, покладені в основу прийняття оскаржуваних рішень, ґрунтуються на правильному тлумаченні та застосуванні правових норм.

Отже, враховуючи те, що зміст оскаржуваних судових рішень не дає підстави для висновку про те, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права, обґрунтування касаційної скарги, її зміст й доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки застосування судами норм права відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України, тому слід відмовити у відкриті касаційного провадження.

Згідно з частиною 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі №820/2477/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК СЄМКА» до Державної фіскальної служби України, Центральної об’єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлених статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Маринчак