Справа № 521/178/17
Суддя: Мурзенко М. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/178/17
Провадження № 2-а/521/116/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю представника позивача адвоката Папшоя О. А.

представника відповідача, третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України- Шияновської Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора патрульної поліції другої роти третього батальйону Департаменту патрульної поліції в м. Одеса лейтенанта поліції Князєва Олександра Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 2 роти 3 батальйону Департаменту патрульної поліції м.Одеси лейтенанта поліції Князєва Олександра Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №164900 від 26.12.2016 року та закриття провадження по зазначеній адміністративній справі.

Позов мотивовано тим, що керуючи транспортним засобом «HYUNDAYI ACCENT» номерний знак НОМЕР_1 26.12.2016 року о 16:15 год, позивач рухався по вулиці Тираспольське шосе в м. Одесі, здійснив розворот на пішохідному переході, був зупинений через гучномовець службового автомобіля інспектором патрульної поліції другої роти третього батальйону Департаменту патрульної поліції у м.Одеса лейтенантом поліції Князєвим Олександром Васильовичем та повідомлено про те, що автомобіль під керуванням позивача здійснив розворот на пішохідному переході, на вимогу інспектора, позивач пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого було винесено оскаржувану постанову, яку позивач вважає незаконною, оскільки розворот позивач здійснив проїхавши 12 метрів від пішохідного переходу, цивільна відповідальність позивача на момент винесення постанови була застрахована, транспортний засіб було зупинено без достатніх правових підстав, розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено з порушенням прав позивача, зокрема права на правову допомогу.

Ухвалою суду від 31.01.2017 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Департамент патрульної поліції.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги з огляду на відсутність правопорушення.

Представник відповідача, третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову, просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, надала письмові заперечення проти позову (а.с.11-18) в яких зазначила, що позивача було зупинено за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, позивачу було оголошено вимогу про надання документів на автомобіль. Однак позивач не надав полісу страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив вимоги п. 2.1.г. ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, факт порушення позивачем ПДР підтверджується відеозаписом (а.с.20), при притягненні особи до адміністративної відповідальності за вчинення порушень в сфері забезпечення дорожнього, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеозапис, наданий представником відповідача та третьої особи, суд доходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою серії АР № 164900 від 26.12.2016 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, що виразилось в здійснені розвороту на пішохідному переході, не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на нього накладено штраф в сумі 425 грн., що підтверджується вказаною постановою (а.с. 7)

Доводи позивача відносно того, що він здійснив розворот із дотриманням ПДР, тобто проїхавши близько 12 метрів від переходу спростовуються відеозаписом, наданого представником відповідача, з якого вбачається явне порушення п.10.7 ПДР.

Також відхиляються судом доводи позивача про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 126 КпАП України, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. г) п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), далі-«ПДР», водій зобов'язаний мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4. ПДР, водій зобов'язаний на вимогу працівника міліції зупинитись та пред'явити документи, визначені п. 2.1. ПДР.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачає відсутність у водія при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або непред'явлення його для перевірки.

З відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що позивач здійснив розворот перед самим пішохідним переходом, дійсно відповідний страховий поліс при собі не мав та для перевірки не пред'явив.

Також відхиляються судом доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складено відповідачем правомірно відповідно до положень ст. 258 КпАП України, доказів того, що позивачу не було роз'яснено його права при притягненні до адміністративної відповідальності суду не надано.

Проте, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем невірно було кваліфіковано діяння позивача.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З тексту постанови вбачається, що відповідачем невірно здійснено правову кваліфікацію сукупності вчинених позивачем порушень, оскільки розворот на пішохідному переході кваліфікується за ч. 1 ст. 122 КпАП України, відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів- за ст. 126 КпАП України, в той час як відповідачем помилково було здійснено кваліфікацію сукупності порушень лише за ст. 126 КпАП України.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм закону, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Водночас, в частині закриття провадження у справі про адміністративне порушення адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки суд, в даному випадку, не є органом уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення та виносити постанову по суті справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст.36, 122, 126, 251, 280, 283, 287, 288, 293 Кодексу про адміністративні правопорушення України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 69, 71, 157,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції другої роти третього батальйону Департаменту патрульної поліції в м. Одеса лейтенанта поліції Князєва Олександра Васильовича у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 164900 від 26 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції на протязі 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. В. Мурзенко