Справа № 804/3976/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 р. Справа № 804/3976/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Семченка В.В.,
представника відповідача Головко С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства «Укрремколіямаш» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничого підприємства «Укрремколіямаш», під час якої були досліджені взаємовідносини з ПП «Комплект - Магнетік», ТОВ «Алмеда груп», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Текс Менеджмент», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Строй-Спецбуд», ТОВ «Адріан Стар», ТОВ «Крістал Трейд Груп» за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за наслідками якої складений акт від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822.
Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з зазначеними контрагентами через допущення з боку контрагентів порушення податкового законодавства та відсутність товарно-транспортних накладних, на підтвердження придбання товару позивачем у означених контрагентів - постачальників.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №804/3976/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2016 на 10:00.
Підставою для такого висновку стали наступні обставини: у контрагентів - постачальників відсутні трудові ресурси, відсутні документи на підтвердження якості товару, наявні покази директора ПП «Комплект - Магнетік», в яких він пояснив, що жодної діяльності на вказаному підприємстві не здійснював та бухгалтерських документів як посадова особа зазначеного суб'єкта господарювання не підписував. Відсутність реального здійснення господарських операцій також підтверджується актами про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагентам позивача: ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробниче підприємство «Укрремколіямаш» (далі - ТОВ НВП «Укрремколіямаш») (ідентифікаційний код 25523822) перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в тому числі, як платник податку на додану вартість.
Згідно відомостей, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу Код КВЕД 30.20; неспеціалізована оптова торгівля Код КВЕД 46.90; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту Код КВЕД 52.29; дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук Код КВЕД 72.19; ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів (основний) Код КВЕД 33.17
Судом встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у період з 17.11.2015 по 25.11.2015 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ НВП «Укрремколіямаш» з питань дотримання вимог валютного, податкового та іншого законодавства України по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Алмеда груп», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Текс Менеджмент», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Строй-Спецбуд», ТОВ «Адріан Стар», ТОВ «Крістал Трейд Груп» за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, результати якої оформлені актом від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822.
Як видно з акта від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822, за аналізом взаємовідносин позивача з ТОВ «Алмеда груп», ТОВ «Текс Менеджмент», ТОВ «Строй-Спецбуд», ТОВ «Адріан Стар», ТОВ «Крістал Трейд Груп» перевіряючими порушень податкового законодавства не встановлено та підтверджено, що товари, придбані ТОВ НВП «Укрремколіямаш» в ході такої взаємодії, використані останнім у власній господарській діяльності.
Як зазначено в акті перевірки від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822 порушення цих норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, податку на додану вартість, сплаченого позивачем за операціями з придбання товару у ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» .
В обґрунтування позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту за вказаними операціями податковий орган вказує на те, що вони не мали реального характеру, у зв'язку з відсутністю у контрагентів - постачальників трудових ресурсів, відсутності документів на підтвердження якості товару, наявності показів директора ПП «Комплект-Магнетік» щодо непричетності його до здійснення господарської діяльності підприємства та наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки по постачальникам: ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД», що в свою чергу також спричинило порушення позивачем п.138.1.1 п.138.1, п.138.2. ст.138 ПК України та призвело до заниження податку на прибуток у сумі 2287106,00 грн.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822, у зв'язку з таким.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4.встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5.встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» і реальність зміни майнового стану першого.
Доводи перевіряючих про відсутність реального здійснення господарських операцій між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» через наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки, складених у відношенні означених контрагентів-постачальників, судом відхиляються, оскільки сама собою наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки, складеного у відношенні контрагентів платника податків, не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти виключно в ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між Приватним підприємством «Комплект - Магнетік» (продавець) та ТОВ НВП «Укрремколіямаш» (покупець) у періоді, що перевірявся, укладені наступні договори поставки на постачання запасних частин до колійної техніки: від 15.06.2012 №111; від 18.07.2012 №112; від 20.07.2012 №115; від 27.08.2012 №123; від 01.10.2012 №130; від 03.12.2012 №2.
За умовами вказаних договорів, постачання товару здійснюється постачальником на умовах СІР (Імкотермс 2000) - склад покупця м. Дніпропетровськ, Аеродром.
Передача товару оформлена видатковими накладеними: від 29.06.2012 №7, від 18.07.2012 №25, від 20.07.2012 №26, від 27.08.2012 №34, від 22.10.2012 №41, від 30.12.2012 №РН-000174, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
На підставі означених договорів ПП «Комплект-Магнетік» складені та видані позивачу податкові накладні: від 29.06.2012 №3, від 18.07.2012 №9, від 20.07.2012 №10, від 27.08.2012 №22, від 22.10.2012 №30, від 30.12.2012 №13, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Як видно з акта перевірки, позивач за наслідками господарської взаємодії з ПП «Комплект-Магнетік» сформував податковий кредит з ПДВ на суму у розмірі 2455752,00 грн.
До договору від 27.08.2012 №123 між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ПП «Комплект- Магнетік» 01.07.2013 укладено угоду №3 про відступлення права вимоги, за умовами якої право вимоги на суму у розмірі 729330,86 грн., що належить ПП «Комплект- Магнетік» за договором від 27.08.2012 №123 перейшло до нового кредитора - ТОВ «Лакшері Бізнес Менеджмент».
До договору від 27.08.2012 №123 між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ПП «Комплект- Магнетік» 22.07.2013 укладено угоду №4 про відступлення права вимоги, за умовами якої право вимоги на суму 3256201,96 грн., що належить ПП «Комплект - Магнетік» за договором від 27.08.2012 №123 перейшло до нового кредитора - ТОВ «ОПТ ГРУПП».
До договору від 01.10.2012 №130 між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ПП «Комплект- Магнетік» 17.06.2013 укладено угоду №2 про відступлення права вимоги, за умовами якої право вимоги на суму 754551, 84 грн., що належить ПП «Комплект - Магнетік» за договором від 01.10.2012 №130 перейшло до нового кредитора - ТОВ «Лакшері Бізнес Менеджмент».
До договору від 20.07.2012 №115 між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ПП «Комплект- Магнетік» 10.06.2013 укладено угоду №1 про відступлення права вимоги, за умовами якої право вимоги на суму 2262094,06 грн., що належить ПП «Комплект - Магнетік» за договором від 20.07.2012 №115 перейшло до нового кредитора - ТОВ «Лакшері Бізнес Менеджмент».
Оплата ТОВ НВП «Укрремколіямаш» за поставлені ПП «Комплект-Магнетік» товари підтверджується банківським виписками з рахунку позивача, які містяться в матеріалах справи (а.с.73-а.с.77; а.с. 82- а.с.85; а.с.90- а.с. 91; а.с. 97- а.с.99; а.с.102- а.с.113; а.с.118- а.с.120; а.с. 127, т.2).
Також, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач мав договірні відносини з ТОВ «Ілана Плюс» на підставі договорів постачання: від 05.03.2013 № 5, за умовами якого позивач здійснив придбання цифрової системи «СПРУТ» керування колійною машиною ВПР-02; від 08.07.2013 №21, згідно якого було здійснено придбання обладнання та запасних частин до колійної техніки.
У відповідності до умов означених договорів постачання (п. 2.1 Договорів), постачання товару ТОВ «Ілана Плюс» здійснюється на умовах СІР (Імкотермс 2000) - склад покупця м. Дніпропетровськ, Аеродром.
Товар переданий покупцю згідно видаткових накладних від 25.03.2013 №35, від 22.07.2013 №187, від 22.07.2013 №190, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
ТОВ «Ілана Плюс» складені та видані покупцю податкові накладні від 25.03.2013 №35, від 22.07.2013 №187, від 22.07.2013 №190, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Оплата за поставлені товари на користь ТОВ «Ілана Плюс» підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 139 - а.с. 143, т.2). Згідно акта перевірки від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822 заборгованість позивача перед ТОВ «Ілана Плюс» відсутня.
Судом встановлено, що 01.11.2013 між ТОВ НВП «Укрремколіямаш» та ТОВ «БОБА - 2013» укладений договір поставки №145 на постачання запасних частин та колійної техніки (додаткова угода №1 від 26.03.2014).
Згідно вказаного договору, поставка здійснюється на умовах СІР (Імкотермс 2000) - склад покупця м. Дніпропетровськ, Аеродром.
Передача товару проведена за видатковими накладними від 25.11.2013 №21, від 27.11.2013 №22, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
ТОВ «БОБА - 2013» складені та видані позивачу податкові накладні від 25.11.2013 №21, від 27.11.2013 №22, всього сума постачання становить 2152953, 31 грн.
Оплата позивачем на користь ТОВ «БОБА - 2013» здійснена у сумі 1156800,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 174 - а.с. 175, т.2).
ТОВ НВП «Укрремколіямаш» виданий ТОВ «БОБА - 2013» простий вексель АА1708621 від 26.03.2014 на суму 996153,31 грн. Акт прийому - передачі векселя від 26.03.2014 міститься в матеріалах справи (а.с.169, т.2).
Згідно акта перевірки від 02.12.2015 №2691/04-62-22-02/25523822 до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся (в листопаді 2013 року) за результатами взаємодії з ТОВ «БОБА - 2013» позивачем віднесено суму у розмірі 358826,00 грн.
Між ТОВ «Моноліт Трейд Систем» (постачальник) та ТОВ НВП «Укрремколіямаш» (покупець) укладений договір постачання від 16.12.2013 №108, на підставі якого останнім здійснено придбання запасних частин колійної техніки на суму у розмірі 1816614,93 грн.
Згідно договору поставка здійснюється на умовах СІР (Імкотермс 2000) - склад покупця м. Дніпропетровськ, Аеродром.
Товар переданий ТОВ НВП «Укрремколіямаш» на підставі видаткових накладних №1048 від 23.12.2013 та від 23.12.2013 №1044, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
ТОВ «Моноліт Трейд Систем» складені та видані позивачу податкові накладні від 23.12.2013 №56 та від 23.12.2013 №55, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
10.04.2014 між ТОВ «Моноліт Трейд Систем» - первісний кредитор та ТОВ «М - ЕНЕРГО» - новий кредитор, ТОВ НВП «Укрремколіямаш» укладено угоду №9 про відступлення права вимоги. За означеною угодою новий кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги на суму 556614,93 грн., що належить первісному кредиторові і став кредитором за договором поставки від 16.12.2013 №108, укладеним між первісним кредитором та ТОВ НВП «Укрремколіямаш».
Оплата на користь нового кредитора по договору від 16.12.2013 № 108 проведена у сумі 556614,93 грн.
Податковий кредит по операціям з придбання товару за договором сформований ТОВ НВП «Укрремколіямаш» у грудні 2013 року на суму 302769,00 грн.
Оплата на користь ТОВ «СК СІГМА» позивачем проведена в повному обсязі у сумі 1260000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (а.с. 161 - 166, т. 2).
Між позивачем та ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» укладений договір від 05.08.2013 №18 рем, за умовами якого виконавець ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» взяло на себе зобов'язання виконати ремонт та передати у власність замовника певну продукцію, перелік якої наведений у специфікації № 1.
Товар - гідроциліндри різної номенклатури переданий покупцю за актом прийняття - здачі робіт від 27.08.2013, всього на сум, у розмірі 931214,51 грн.
ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» складена та видана покупцю податкова накладна від 27.08.2013 №30.
На вказану суму заборгованості ТОВ НВП «Укрремколіямаш» виданий ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» простий вексель №АА1708622 від 26.03.2014 на суму 931214,51 грн. що підтверджується актом прийому-передачі векселів від 26.03.2014, копія якого наявна в матеріалах справи.
Щодо відсутності виробничих та трудових можливостей у ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» для здійснення постачання товарів, що встановлено відповідачем під час перевірки за аналізом податкової інформації суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами - постачальниками товарів (послуг) фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства -контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару, робіт/послуг.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Також, суд відхиляє доводи податкового органу про нереальність господарської операції з огляду на відсутність сертифікатів, на підтвердження якості товару, отриманого позивачем від ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД», з урахуванням того, що наказом від 01.02.2005 №28 Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, проте в даному переліку товари придбані позивачем у вказаних підприємств відсутні. Окрім того, як зазначив представник позивача з боку ТОВ НВП «Укрремколіямаш» відсутні претензії в адресу постачальників: ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» щодо якості поставленого товару, означені товари повністю задовольняють вимоги позивача.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 того ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
На підставі вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів, судом встановлений рух активів від ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» до ТОВ НВП «Укрремколіямаш».
Що стосується спеціальної правосуб'єктності підприємств ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» до ТОВ НВП «Укрремколіямаш» суд зазначає, що згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин вказані підприємства були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем зареєстровані як платники ПДВ. Таким чином, вказані підприємства на момент укладання правочинів із ТОВ НВП «Укрремколіямаш» мали необхідний обсяг спеціальної правосуб'єктності.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В даному випадку податковий кредит сформовано по першій події - за датою отримання платником податку товарів, що підтверджується податковими накладними.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що віднесення позивачем до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, суми у розмірі 1307441,00 грн. та у розмірі 1784691,00 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД», відповідає вимогам Податкового кодексу України, а використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності не спростовано податковим органом та вбачається з характеру діяльності підприємства, а також підтверджується наявними в матеріалах справи бухгалтерськими відомостями та документами на подальшу реалізацію таких товарно-матеріальних цінностей (а.с. 1- а.с. 83, т. 3).
Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Стосовно доводів відповідача про наявність кримінальних проваджень у відношенні контрагентів позивача: ПП «Комплект-Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013» суд зазначає, що докази, отримані за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України, підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий кредит на суму1307441,00 грн. та 1784691,00 грн. у періоді, що перевірявся, сформований позивачем правомірно та підтверджується первинними документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до п. п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з п.п. 136.1.1, 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 ПК України. Вказаною статтею встановлено наступне.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пункт 138.4).
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача з ПП «Комплект - Магнетік», ТОВ «Ілана плюс», ТОВ «Боба-2013», ТОВ «Моноліт Трейд Систем», ТОВ «Бізнес Лідер ЛТД» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими, видатковими накладними, банківськими виписками, з урахуванням встановленого під час розгляду справи руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже, і суми за операціями із вищеперерахованими контрагентами у періоді, що перевірявся, до валових витрат позивачем віднесені правомірно.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,186, 254 КАС України, суд,
Стягнути з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Укрремколіямаш» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 100860 (сто тисяч вісімсот шістдесят) грн. 71 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова