Справа № 521/19486/16-а
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/65/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, просив визнати дії відповідача протиправними у частині відмови у перерахунку призначеної позивачу раніше пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунку призначеної позивачу раніше пенсії починаючи з дати звернення за таким перерахунком.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що позивач є інвалід 2 групи загального захворювання. Позивач надіслав на адресу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси листа з проханням провести перерахунок пенсії тому, що 06 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та у зв'язку із тим, що на пенсію позивач вийшов з державної служби, як інвалід другої групи за Законом України «Про держану службу», тобто враховуючи положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», «Порядок та умови перерахунку пенсій державних службовців. При цьому у своєму листі про проведення відповідного перерахунку призначеної йому пенсії враховуючи, позивач просив врахувати, що він працював заступником начальника самостійного управління зона відповідальності якого (управління) розповсюджувалась на Одеську, Миколаївську та Херсонську області при розрахунку розміру надбавки до посадового окладу повідомляв, що має 8 ранг державного службовця. Листом Управління пенсійного фонду України у Маліновському районі м. Одеси йому будо відмовлено у задоволенні його вимог. Тобто, відмовою у задоволенні його вимог було порушено положення ст. 22 Конституції України, а саме при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відмовою Управлінням Пенсійного фонду України у Маліновському районі м. Одеси позивача було позбавлено права на перерахунок пенсії, яке йому було надано Законом України «Про державну службу», який в свою чергу був дійсний на момент його виходу на пенсію, а саме згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 1993 року. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Крім того відмовою Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси було порушено положення ст. 58 Конституції України - Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тобто посилання на норми закону, що прийняті після дати призначення пенсії не повинні мати зворотної дії, а відмовою у перерахунку пенсії Управління пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси намагається зробити саме це. Тому, позивач, вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав заперечення проти позову, зазначивши, що Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Розгляд справи у скороченому провадженні порушує право управління на прийняття законного і обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 159 КАС України, ч. 2 ст. 129 Конституції України, так як, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, що виключає можливість надання додаткових пояснень чи доказів сторонами в процесі розгляду справи по суті.

Крім того, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає, що виключає можливість управління на повний захист своїх прав шляхом касаційного оскарження рішення суду, передбачене п. 6, 8 ст. 129 Конституції України, ст. 13 КАС України.

Таким чином, зважаючи на те, що в випадку з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління вирішується питання про стягнення коштів з Державного бюджету України, враховуючи обмежені соціально-економічні можливості держави, просили прийняти ухвалу про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надало до суду клопотання, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку із пропущенням строків позовної давності, оскільки управління вважає, що позовну заяву подано із пропущенням строків звернення до суду, передбачених ст. 99 КАС України, оскільки позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії 26 квітня 2016 року, листом Управління від 06 травня 2016 року йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Позивач не вказав поважних причин пропуску строків на звернення до суду.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України. Матеріалів в справі достатньо для ухвалення судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1, позивач по справі, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси з 07 липня 2004 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП.

ОСОБА_1 26 квітня 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси із зверненням вх. №116/П-1 про проведення перерахунку пенсії державного службовця.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси вх. №116/П-1; 117/П-1 від 06 травня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено з наступних підстав.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, п. 5 Прикінцевих положень, якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону та нормативно-правових актів для реалізації цього закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тобто з 01 червня 2015 року пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Аналогічної думки дотримується колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в постанові від 17 вересня 2015 року від № 521/9814/15-а.

Таким чином, законодавець передбачив, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення. На 01 червня 2015 року такого Закону прийнято не було.

Тобто, норми Законів України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та від 17 листопада 2011 № 4050-VІ щодо пенсійного забезпечення з 01 червня 2015 року скасовані.

З 01 червня 2015 року державним службовцям пенсії призначаються та перераховуються виключно на підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про проведення перерахунку пенсії вказана постанова № 865 не є чинною відповідно до Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №622 Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, а саме, виключено п. 4. яким визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не приймався.

Норми вищенаведених правових актів не містять обов'язків пенсійних органів щодо перерахунку пенсій державним службовцям на умовах викладених у позовних вимогах даної справи.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011. Колегія суддів дійшла висновку: Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року№3-рп/2012, серед іншого, дійшов висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відмова Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси у такому перерахунку пенсії ОСОБА_1 не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав або позбавленням його права на соціальний захист.

Зазначена правова позиція у аналогічних справах відображена у рішеннях судів, зокрема, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2017 року по справі №669/595/16-а, постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі №507/720/16-а, постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі №750/4218/16-а, постанові Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі №686/8301/16-а, постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі №295/6239/16-а.

Таким чином, Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси не порушувало прав ОСОБА_1, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо пропущення строків позовної давності, то суд виходить з того, що ці строки не є пропущеними.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другої цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернувся за перерахунком пенсії із заявою до Управління Пенсійного фонду 26 квітня 2016 року.

Листом Управління Пенсійного фонду в Малиновському районі м. Одеси від 06 травня 2016 року № 116/П-1; №117/П-1, було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. Позивач направив до суду поштою документи 05 листопада 2016 року, тобто до спливу шестимісячного терміну.

Керуючись ст. 33, 37 Закону «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 41, ст. ст. 50, 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.