Справа № 174/642/16-а(2-а/174/28/2016)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
31 січня 2017 рокусправа № 174/642/16-а(2-а/174/28/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.
суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.
за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року у справі № 174/642/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії -,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни учаснику бойових дій у розмірі передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітраної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги як учаснику війни учаснику бойових дій у розмірі передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області здійснити дії щодо перерахунку, нарахуванню та виплаті щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику війни учаснику бойових дій, яка виплачується щорічно до 05 травня, відповідно до положень ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у розмірі станом на 01 травня 2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосуванню не постанова Кабінету Міністрів України №141, а Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», приписи якого передбачають виплату цієї допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року в задоволені адміністративного позову було відмовлено.
ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Від відповідача 2 - Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що норма ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується в порядку та розмірах визначених постановою КМУ, відтак у відповідачів відсутні підстави для виплати позивачу грошових коштів у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком як щорічної допомоги до 5 травня.
Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є ветераном війни та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Так, у травні 2016 року Позивачем була отримана щорічна допомога до 5 травня у розмірі 990.00 грн.
Вважаючи вказану допомогу неналежно розрахованою, Позивач у жовтні 2016 року звернувся до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про проведення її перерахунку.
Листом від 19.10.2016 року за № 6189/01-110/16-04.4/2 Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області було зазначено, що з питання нарахування та виплати одноразової матеріальної допомоги до 05 травня у 2016 році йому потрібно звернутися до Верхньодніпровського об`єднаного районного військового комісаріату Дніпропетровської області.
Не погодившись з вказаними висновками, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у 2016 році Позивачу була виплачена допомога до 5 травня у встановленому приписами чинного законодавства розмірі, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправними дій Відповідачів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" проводиться учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у розмірі 920 гривень.
Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.
Зі змісту зазначених норм вбачає, що у 2016 році виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснюється у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України та становить 920.00 грн.
Як свідчать встановлені обставини справи, одноразова грошова допомога до 5 травня у 2016 році була виплачена Позивачу у розмірі 920.00 грн..
Отже, з зазначеного вбачається, що у 2016 році Позивачу було здійснено належне нарахуванню одноразової грошової допомоги до 5 травня, встановленої приписами постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141.
Що стосується посилань апелянта на правові висновки Верховного суду України, зазначені в постанові від 10.02.2016 року, як на підставу належності заявлених ним позовних вимог, то суд апеляційної інстанції зазначає, що до даних спірних правовідносин вони застосуванню не підлягають, оскільки за зазначеною справою вирішувалось питання щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік, в той час як в даних спірних правовідносинах вирішувалось питання щодо належного розміру грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.
Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Поряд з вказаним, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.
Таким чином, виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.
На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 200 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року у справі № 174/642/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко