Справа № 2а-1447/10/2570
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-1447/10/2570

Справа № 2а-1447/10/2570

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді – Бородавкіної С.В.

при секретарі – Андрушко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Добрянське лісове господарство" до Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне:

Судом встановлено, що в серпні-жовтні 2008 року ДП «Добрянський лісгосп» згідно наказу Держкомлісу № 52 від 22.02.2007 року «Про стан лісової інфраструктури та будівництво лісових доріг господарського призначення» побудував дорогу лісогосподарського призначення с.Олешня-с.Ловинь поза межами населеного пункту на території Олешнянського лісництва довжиною 4,3 км. Кошти на будівництво отримані з держбюджету, відомчою класифікацією видатків - 190 та програмною класифікацією видатків до кредитування державного бюджету- 1901060 «Ведення лісового та мисливського господарства охорона та захист лісів в лісовому фонді». Договір на будівництво складено з ТОВ «Майстер», який одержав перемогу в тендері на будівництво. Роботи було виконано в повному обсязі оплачені, що підтверджується актами виконаних робіт та податковими накладними, а саме:

Всього сума ПДВ - 251914,67 грн.

Оскільки зазначена автодорога є об’єктом основних засобів виробничого призначення, використовується в господарській діяльності, позивач відповідно до п.п.7.4.1.п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ, які були сплачені протягом податкового періоду.

24.11.2009 року працівниками ДПІ у Ріпкинському районі Чернігівської області було проведено планову виїзну перевірку ДП «Добрянське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 року по 30.06.2008 року.

За результатами виїзної планової перевірки було складено акт № 667/23-104/00993509 від 24.11.2009 року.

В акті встановлені наступні порушення:

2) п.п.5.2.1, 5.3.9 п.5.2 і п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: у періоді що перевірявся до складу валових витрат були віднесені витрати на інформаційно-консультаційні послуги.

Відповідно 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 р. податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з наступних подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. (п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Відповідно до п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем дотримані обов’язкові вимоги виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість: податковий кредит сформовано на підставі належним чином оформлених податкових накладних; суми ПДВ фактично сплачені, що зазначено в акті виїзної планової перевірки ДПІ у м. Чернігові.

Встановлено, що в перевіряємому періоді, згідно договорів про надання маркетингових послуг від 22.05.2008 року та від 27.01.2009 року ДП «Український інформаційно-координаційний центр аналізу ринку лісопродукції» надає, а ДП «Добрянське лісове господарство» отримує маркетингові послуги (інформаційно-консультаційні послуги), які передбачено пунктом 1.1.1 - 1.1.4 цих договорів, послуги наступного характеру:

- проводити маркетингові дослідження ринку лісопродукції та деревообробної галузі України;

- вивчати і аналізувати попит на внутрішньому та зовнішньому ринках лісопродукції;

- вибирати оптимальні варіанти (співвідношення ціни, якості і термінів постачання) для укладання зовнішньоекономічних контрактів та договорів поставки обумовленої лісо продукції;

- готувати для замовника за його письмовим проханням комерційні пропозиції по зовнішньоекономічним та внутрішнім поставкам при наявності для цього ресурсів;

- проводити переговори з потенційними покупцями (споживачами), перевізниками лісопродукції та пропонувати до укладення проекти договорів на найбільш вигідних для замовника умовах;

- забезпечувати аналіз проектів договорів та зовнішньоекономічних контрактів з контрагентами замовника на відповідність заявленої кількості та якості лісопродукції ринковій ціні, що склалася на момент укладання угоди;

- виконувати функції організатора конкурентної реалізації лісопродукції з метою забезпечення найоптимальнішого доходу від реалізації на внутрішньому та зовнішньому ринках;

- проводити консультативну роботу по вибору бірж для здійснення реалізації деревини;

- за окремою вимогою замовника надавати останньому юридичну допомогу з питань його господарської діяльності;

- надавати замовнику за його заявкою в разі необхідності комерційні пропозиції для укладення договорів (контрактів) з підрядними організаціями, що забезпечують впровадження передових технологій в лісозаготівлі та переробці деревини, надходження інвестицій в лісову галузь, розвиток лісової інфраструктури.

З актів виконаних робіт не вбачається, які саме роботи інформаційно-консультаційного характеру за вищевказаними договорами та в якому обсязі були виконані ДП «Добрянське лісове господарство».

Відповідно до пункту 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п 5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Отже, дана правова норма визначає, що до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов’язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Згідно з абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов’язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на маркетингових послуг.

Отже, на підтвердження включення зазначених витрат до валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В наданих позивачем актах прийому-передачі відсутні будь-які відомості, які б містили дані, про те, які саме маркетингові послуги надано позивачу, тобто не вбачається зміст і обсяг господарської операції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову виготовлено в повному обсязі 22.04.2010 року.

Суддя Бородавкіна С.В.