Справа № 569/4497/16-а
Суддя: Панас О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4497/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Панас О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання незаконними (неправомірними) дії та рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення,- встановив:

До Рівненського міського суду звернулася з позовом ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги заявою від 19.09.2016 р. до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання незаконними (неправомірними) дії та рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що із 28.09.2012 року перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, правонаступником якого із 01.04.2016 року є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області. Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-VII ( в редакції, чинній на час призначення пенсії) їй було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 80 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати , визначеного у відповідній довідці прокуратури Рівненської області. З органів прокуратури вона звільнилася у березні 2013 року. У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим в неї виникло право на перерахунок призначеної їй пенсії. 04 березня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та надала довідку прокуратури Рівненської області № 18-101 від 26.02.2016 року про суму заробітної плати на посаді начальника відділу прокуратури Рівненської області, на якій вона працювала на час звільнення, для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії. Листом № 142/10 від 12.03.2016 року відповідач повідомив про відмову в проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема Закону про "Про прокуратуру" та ін. Просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" , виходячи із розрахунку 80 відсотків від суми місячної чинної заробітної плати , згідно довідки прокуратури Рівненської області № 18-101 від 26.02.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років починаючи з 01.12.2015 року, коли фактично виникло право на перерахунок пенсії. Ухвалою суду від 12.04.2016 року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження щодо заявлених вимог позивача з 04.03.2016 року. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заперечення проти позову, вважає дії відповідача законними, оскільки згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII з червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, в т.ч. Закону України "Про прокуратуру", та такими, що не порушують прав позивача. Просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, що заявила ОСОБА_1. Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених даною статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в межах наявних в справі доказів в письмовому провадженні. Дослідивши позовні вимоги та заперечення відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі докази і обставини в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 із 28.09.2012 року перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, правонаступником якого із 01.04.2016 року є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області. Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-VII ( в редакції, чинній на час призначення пенсії) позивачу було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 80 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати , визначеного у відповідній довідці прокуратури Рівненської області. З органів прокуратури позивач звільнилася у березні 2013 року. У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії. У відповідності з положенням ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі якої призначена пенсія позивачу, передбачено, що у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку. 04 березня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та надала довідку прокуратури Рівненської області № 18-101 від 26.02.2016 року про суму заробітної плати на посаді начальника відділу прокуратури Рівненської області, на якій вона працювала на час звільнення, для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії. Листом № 142/10 від 12 березня 2016 року відповідачем було повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру» та ін. Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують її конституційні права. Відповідно до статті 1 Конституції, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що, відповідно до статей 8 та 22 Конституції України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась. Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII змінювався (зменшувався) розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, до 70 та 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно. Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям як Закону № 3668-VІ, так і Законів № 1166-VII і № 76-VII, не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті. Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ). Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ. При цьому суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років передбачене і частиною тринадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. В той же час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, які мали би бути визначені Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 названого Закону), останнім не визначені, що, крім іншого, є підставою для застосування до спірних правовідносин частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002). Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики». Також Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права». Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Беручи до уваги те, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 04.03.2016 року, то пенсія повинна бути перерахована та виплачена, починаючи з 04.03.2016 року. З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо проведення їй перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати, починаючи із 04.03.2016 року є обґрунтованими та доведеними. Доводи Рівненського об"єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними у даній постанові нормативними актами. Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року. На підставі наведеного, Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання незаконними (неправомірними) дії та рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення-задовольнити.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" , виходячи із розрахунку 80 відсотків від суми місячної чинної заробітної плати , згідно довідки прокуратури Рівненської області № 18-101 від 26.02.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років починаючи з 04.03.2016 року.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду в частині стягнення пенсії у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Панас