Справа № 753/21518/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

суддів Мєзєнцева Є.І.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві 6 роти батальйону 1 лейтенанта поліції Крикуна Антона Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року у справі в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві 6 роти батальйону 1 лейтенанта поліції Крикуна Антона Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2016 року - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та постанови нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 15.10 а Правил дорожнього руху України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до п. 15.9 «г» зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів (п. 15.10 «д» ПДР України ).

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №312005 від 23 вересня 2016 року, винесеною інспектором роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Крикун А.О. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У вказаній постанові встановлено, що ОСОБА_3, 23 вересня 2016 року о 13 год. 12 хв., керуючи автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві, здійснив стоянку на пішохідному переході, позначеному дорожньою розміткою 1.14 і дорожнім знаком, чим створив суттєву перешкоду для руху пішоходів.

Вказана обставина підтверджуються наданими суду першої інстанції та долученими до апеляційної скарги фотографіями події, що мала місце під час складання оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на наявні у матеріалах справи документи, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, колегія суддів аналогічно з судом першої інстанції вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що жодних перешкод транспортним засобам він не створив, а тому вважає, що має бути звільнений від адміністративної відповідальності.

Проте, з долучених до справи фотографій вбачається, що автомобіль позивача повністю стоїть на пішохідному переході, заважаючи руху пішоходам при переході дороги в позначеному місці. При цьому, позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження крайньої необхідності здійснення зупинки чи неможливості здійснення зупинки без порушення ПДР України.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що його автомобіль не перешкоджав жодному транспортному засобу та пішоходам, та не створював загрозу безпеці руху.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що не перешкоджання транспортному засобу та пішоходам саме в момент складання постанови про адміністративне правопорушення та фото фіксацій подій не виключає вину позивача в порушенні п. 15.9 «г» ПДД України, оскільки навіть сам позивач не заперечує факту зупинки в забороненому місці.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Решта доводів, наведених позивачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому судовою колегією відхиляються.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.