Справа № 804/144/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" січня 2017 р. справа № 804/144/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача Кузьменко Ю.М.,

представника відповідача Смольнякової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. у справі №804/144/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, -

встановив:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2015/20063 від 26.06.2015р.;

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600404/1 від 26.06.2015 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова обґрунтована правомірністю прийнятих відповідачем рішення та картки відмови.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що ним при митному оформленні товару, поставленого згідно додатку №5 від 17.06.2015р. до зовнішньоекономічного контракту №15-0835-12 від 29.04.2015 року, в вантажно-митній декларації №110010000/2015/02350 митна вартість поставленого товару була визначена за

основним методом - за ціною договору.

Разом із вказаною ВМД згідно обраного декларантом методу визначення митної вартості, на підставі п.1 ч.1 ст.57 МК України, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, відповідно до ч.2 ст.53 МК України, відповідачу було надано всі необхідні для визначення митної вартості товару документи, що не містили в собі розбіжностей, не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Затребувані відповідачем документи жодним чином не мають відношення для підтвердження митної вартості товару, визначеної за першим методом, оскільки не можуть свідчити про наявність та розмір додаткових витрат імпортера, які мають включатися до митної вартості імпортованого товару згідно ч.10 статті 58 МК України.

Враховуючи умови поставки СРТ - станція Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010), продавець зобов'язаний укласти за власний рахунок на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого місця, тому, відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України, подання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів не передбачене, проте і транспортні документи були подані митному органу, а в них зазначена була вартість транспортування товару, сплачена продавцем.

Посилання відповідача на наявність розбіжностей в рахунку виробника товару ВАТ "Стойленский ГОК" та постачальника не можуть слугувати підставою для витребування додаткових документів, оскільки даний рахунок не є обов'язковим відповідно до ч.2 ст.53 МК України. Крім того, такі твердження не відповідають дійсності, оскільки і рахунок виробника і рахунок постачальника містять посилання на один і той самий сертифікат якості №87, та містять однаковий вміст Fe - 66,5%.

За умовами зовнішньоекономічного контракту №15-0835-12 від 29.04.2015р. продавець не є виробником товару, та на запит ПАТ "ДМКД", продавець листом №286 від 07.07.2015р. повідомив, що не має можливості надати каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, в зв'язку з тим, що це конфіденційна інформація.

Той факт, що позивач купував товар не у безпосереднього його виробника не може бути підставою для не застосування першого методу визначення митної вартості товару. Затребувані відповідачем документи за всім переліком, що передбачено ч. 3 ст. 53 МК України, жодним чином не мають відношення до підтвердження митної вартості, виходячи з тих розбіжностей, що підлягали з'ясуванню митним органом.

Зазначає також, що відповідач для розрахунку рівня комерційної надбавки взяв за основу вартість товару на внутрішньому ринку виробника, суперечить п. 3 ч. 3 ст. 64 МК України.

Також вказує, що виходячи зі змісту ст.335 ч.1 п.4 пп. "г" МК України та Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням N 5/32 від 13.09.2001 p., законодавством не передбачено обов'язковість наявності на комерційних документах печаток та штампів прикордонних та митних служб, а лише таку можливість, якщо вони наявні у перевізника. В той же час на товарно-транспортних документах, для яких наявність таких печаток і штампів є обов'язковою, ці реквізити в наявності.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на те, що інвойс та рахунок не містять печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, і це є підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості.

Рахунок-фактура (інвойс) №БЕЛ00109 від 22.06.2015р. разом з додатком до нього, не слідував разом із вантажем, а був отриманий поштою, що не суперечить МК України та законодавству України.

За умовами постачання СРТ - станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010) - Продавець зобов'язаний укласти за власний рахунок на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого місця, тому, відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України, подання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів не передбачене.

Проте, відповідачу було надано транспортні (перевізні) документи - залізничні накладні, а в графах 70, 78, 82, 87 залізничної накладної № АЦ6449656 зазначено вартість за транспортування товару, яка була сплачена продавцем.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем застосовано другорядний метод 2-ґ, але рішення відповідача не містить жодних переконливих доказів неможливості застосування інших попередніх другорядних методів, як того вимагають приписи частини 3 ст.57 МК України, зокрема, ані методу визначення щодо ідентичних товарів, ані методу щодо подібних (аналогічних) товарів. При цьому відповідачем свою позицію вмотивовано відсутністю в інформаційних ресурсах митного органу даних щодо митного оформлення ідентичних або подібних товарів за ціною договору, тобто за основним методом.

При цьому використані для коригування митної вартості митні декларації від 13.03.2015р №110010000/2015/020288 та від 13.03.2015р. №110010000/2015/0020301 стосувались митного оформлення позивачем товару із ідентичними характеристиками тієї ж якості, з тієї ж країни та того самого виробника, на аналогічних умовах поставки. Митне оформлення за вказаними деклараціями здійснювалось за ціною договору - за 1-м методом визначення митної вартості.

Неможливість застосування методів 2-а та 2-б відповідач пояснив лише різними комерційними умовами, оскільки в цих випадках постачання здійснювалось за прямим договором із виробником, а за спірним митним оформленням договір на постачання був із посередником. Але вказана обставина не є суттєвим виходом за межі комерційного рівня, що унеможливив би застосування вказаних методів.

Зазначає також, що доводи відповідача про те, що у експортній декларації країни відправлення від 18.06.2015 року митна вартість у графі 46 складає 36,15 дол. США є безпідставними, оскільки статистична вартість товару не є тотожною митній вартості товару.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 29.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - покупець) та ТОВ "Русская горно-металлургическая компания" (РФ) (далі - продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №15-0835-12, згідно умов якого продавець зобов'язався передати покупцю, а покупець прийняти та своєчасно оплатити товар, найменування, кількість, вартість, умови та строки поставки якого визначаються даним контрактом, додатками (специфікаціями) та додатковими угодами до нього, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до положень зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe.

Згідно Додатку №5 від 17.06.2015 року до контракту сторони домовились про те, що якщо фактичний вміст Fe в поставленому товарі буде більше чи менше базового вмісту Fe 66%, базова ціна сировини збільшується чи зменшується пропорційно фактичному вмісту Fe. Надбавка чи скидка до базової ціни складає 23,80 руб. РФ/мт за 1% Fe долі в пропорції.

Фактичний вміст Fe в товарі визначається на основі сертифікатів якості, виданих виробником. Умови поставки згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року: СРТ Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці. Дата поставки: дата календарного штемпеля станції м. Дніпродзержинськ в залізничній квитанції (п.5 Додатку №5).

Умови оплати: 100% оплата протягом 10 банківських днів з дати здачі товару продавцем першому перевізнику, обумовлена датою штемпеля станції відправлення в залізничній квитанції про прийняття товару до перевезення.

Товаровідправник: ВАТ "Стройленский ГОК", Росія, 309500, Білгородська область, м. Старий Оскол, південно-західний район, площадка Фабрична, проїзд - 4.

Виробник: ВАТ "Стройленский ГОК", Росія, 309500, Білгородська область, м. Старий Оскол, південно-західний район, площадка Фабрична, проїзд - 4.

Покупець: ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського", 51925, України, м. Дніпропетровськ, вул. Кірова, 18-6.

Товароотримувач: ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського", 51925, України, м. Дніпропетровськ, вул. Кірова, 18-6.

Для митного оформлення ПАТ "ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського" подало до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію №110010000/2015/021350.

Митна вартість товару була заявлена декларантом позивача відповідно до ст. 58 МК України шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) і складала 2,178,81 RU за кг.

На підтвердження визначеної митної вартості декларантом позивача надані документи, які перелічені у графі 44 МД, а саме:

- зовнішньоекономічний контракт від 29.04.2015р. №15-0835-12,

- додаток №5 від 17.06.2015р. до зовнішньоекономічного контракту №15-0835-12;

- рахунок-фактуру (інвойс) №БЕЛ00109 від 22.06.2015р.;

- лист ПАТ "ДМКД" № 062Д/1640 від 29.06.2015 р.;

- залізничну накладну № АЦ644956 від 22.06.2015 р.;

- лист ПАТ "ДМКД" № 062Д/1643 від 25.06.2015 р.;

- залізничну накладну № 47430806 від 24.06.2015 р.;

- рахунок виробника від 22.06.2015р. б/н;

- сертифікати про походження товару форми СТ-1 від 25.06.2015р. №RUUA 4491402, №RUUA 4491403;

- сертифікат якості від 22.06.2015р. № 87;

- лист ПАТ "ДМКД" № 062д/1654 від 26.06.2015р.;

- копію митної декларації країни відправлення від 18.06.2015 року №10101100/180615/0000669.

Під час контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою митного органу встановлено розбіжності в поданих позивачем документах, а саме: контракт № 15-0835-12 від 29 квітня 2015 року укладений позивачем з посередником ТОВ "Русская горно-металлургическая компания", проте, договору з виробником товару ВАТ "Стойленский ГОК" позивачем до митного оформлення не надано; вартість одиниці оцінюваного товару, заявленого позивачем до митного оформлення з вмістом Fе 66,5%, але вона не зазначена в рахунку та підтверджена сертифікатом якості виробника; рахунок-фактура виробника товару ВАТ "Стойленский ГОК" не містить умов поставки та не завірений печаткою підприємства; не надано контракт № 15-04-29 та додаток до нього від 15.06.2015 року № 3, на підставі яких виставлений рахунок-фактура виробника; зазначенні рахунки не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць; статистична вартість товару, зазначена в графі 46 наданої позивачем копії декларації країни експорту №10101100/180615/0000669 від 18.06.2015 не відповідає сумам визначеним в рахунках - фактурах виробника та продавця; позивачем не надано до митного оформлення документи, що підтверджують транспортні складові товару.

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст.54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч.2, 3 ст. 53 МК України, протягом 10 календарних днів позивачу запропоновано додатково надати (за наявності):

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару ;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ;

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за (мовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 26.06.2015р. №062ДД658, надісланим у складі електронного повідомлення, декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3 ст.53 МК України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані у встановлений законом термін відповідно п.8 ст.55 МК України.

Оскільки позивачем не було надано достатніх для підтвердження визначеної позивачем митної вартості за декларацією ввезеного товару документів, відповідачем було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20063 від 26.06.2015р. та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600404/1 від 26.06.2015 р.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність оскаржених картки відмови 110010000/2015/20063 від 26.06.2015р. та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600404/1 від 26.06.2015 р., оскільки:

- в порушення пункту 6 частини 2 статті 53 МК України документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів, позивачем не надано. Відсутність зазначених відомостей унеможливлене здійснення проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості товару;

- відповідачем застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод (ст.64 МК України) у зв'язку з неможливістю застосування попередніх.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність прийнятих відповідачем рішення та картки відмови, з наступних підстав.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зі змісту частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Також, в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 Верховний Суд України зазначив, що "митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації".

Як зазначено вище, подані декларантом до митного оформлення документи містили суперечності, тому митним органом цілком обґрунтовано було витребувано додаткові документи на підтвердження складових митної вартості. Отже, колегія суддів в цій частині погоджується з висновком суду щодо правомірності таких дій відповідача. Доводи заявника апеляційної скарги, що не всі витребувані документи мають відношення до підтвердження митної вартості, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки такі дії митного органу не предметом оскарження, а на правильність оскарженого рішення вони не вплинули.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що умови договору між продавцем продукції ТОВ "Русская горно-металлургическая компанія" та його постачальником (виробником) продукції не є елементом перевірки складових числового значення митної вартості в розумінні ст.58 МК України. Рахунки продавця та виробника товару ідентифікуються між собою за сертифікатом якості № 87, в якому зазначено вміст Fe-66,5%. Отже, на думку колегії суддів, це не мало бути підставою для витребування додаткових документів.

Разом з тим, рахунки продавця і покупця не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб. Наявність таких відміток передбачена Типовою технологічною схемою здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженою постановою КМУ від 21.05.2012 року № 451 (пункт 21), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012р. № 1066 (п.3.4).

Колегія суддів зазначає, що позивач помилково вважає, що Положення про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням N5/32 від 13.09.2001 p., не передбачає обов'язковість наявності на комерційних документах печаток та штампів прикордонних та митних служб, а лише таку можливість, оскільки це прямо витікає із змісту пп.2-4 вказаного Положення, яке, у відповідності до ч.3 ст.1 МК України, є міжнародним договором України, правила якого мають перевагу над нормами митного законодавства України, а тому є обов'язковими до виконання.

Митний орган також обґрунтовано звертає увагу на те, що в супереч твердженням позивача про отримання рахунків-фактур засобами поштового зв'язку, вони зазначені в гр.24 залізничної накладної, тобто прямували разом із товаром.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що до складу митної вартості вже було включено вартість перевезення, оскільки поставка здійснювалась на умовах СРТ згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Це, на думку позивача, звільняє від обов'язку надавати транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення. Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки, у відповідності до п.6 ч.2 ст. 53 МК України, документами, що підтверджують митну вартість, зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто, з конструкції правової норми випливає, що документи, які підтверджують вартість перевезення, подаються в будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

Посилання позивача на те, що відповідачу було надано транспортні (перевізні) документи - залізничні накладні, а в графах 70, 78, 82, 87 залізничної накладної № АЦ644956 зазначено вартість за транспортування товару, яка була сплачена продавцем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки залізнична накладна не є документом, що підтверджує митну вартість. Крім того, відповідачем враховано, що відправником товару в залізничній накладній зазначено іншу особу, а не продавця.

Доводи заявника апеляційної скарги, що відповідач для розрахунку рівня комерційної надбавки взяв за основу вартість товару на внутрішньому ринку виробника, що суперечить п.3 ч.3 ст.64 МК України, не приймаються до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності, адже митна вартість, розрахована відповідачем, ґрунтується на умовах поставки за прямим контрактом з виробником товару, який поставлявся за МД № 110010000/2015/020288 від 13.03.2015 року.

Колегія суддів погоджується із заявником апеляційної скарги, що посилання відповідача на те, що у експортній декларації країни відправлення від 18.06.2015 року митна вартість у графі 46 складає 36,15 дол. США, є безпідставними, оскільки статистична вартість товару не є тотожною митній вартості товару. Проте, це не вплинуло на правильність прийнятих митним органом рішень по суті.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості, у графі 33 відповідач дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товару. Для проведення коригування митної вартості товару "концентрат залізорудний агломераційний з вмістом Fe2O3-66,5%" використана наявна у митного органу інформація щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за прямим контрактом (МД від 13.03.2015р. № 110010000/2015/020288 та № 110010000/2015/020301) скоригована відповідно до положень п.5 ст.59 МК України в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт, умови поставки) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості та розрахована та визначена на рівні 3,0768 руб. РФ/кг (метод 2ґ).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені картка відмови та рішення про коригування митної вартості товарів були прийняті відповідачем на підставі та в порядку, визначеному чинним законодавством, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. у справі №804/144/16 залишити без з змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко