Справа № 817/1402/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 р.Р і в н е 817/1402/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник Шеремета В.О.,

третя особа на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування висновку про результати перевірки
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фінансова інспекція в Рівненській області про визнання протиправним та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» №11284/17-16-13-06-09 від 31.08.2016.

Ухвалою суду третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було замінено її правонаступником - Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили суду на їх обґрунтування, що оспорюваним висновком встановлено недостовірність відомостей, вказаних позивачем у своїй декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, зокрема в частині невідповідності вартості майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», а саме квартири за адресою: вул. В.Дивізії, 11б/7, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. Позивач вважає оспорюваний висновок безпідставним та незаконним, зазначає, що при проведенні перевірки було порушено її процедуру, строки проведення, не досліджено усіх необхідних документів та не з'ясовано усіх обставин, що мали значення. Зокрема, представник позивача посилається на ту обставину, що кошти на придбання квартири були отримані нею від матері, що підтверджено договором дарування. Однак, як вказує позивач, у декларації 2010 року (рік отримання дарунку та придбання квартири) відсутній розділ щодо отриманих подарунків, тому вона не вказувала такі дані. Просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що перевіркою достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», проведеною відносно позивача, встановлено, що позивачем вказано недостовірні відомості у своїй декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що стало підставою для складення за наслідками перевірки висновку. Так, вартість квартири, право власності на яку зареєстровано за позивачем, становить 217250 грн. Відповідно до пояснень, наданих під час перевірки ОСОБА_1, квартира придбавалася за рахунок коштів, отриманих в подарунок від матері позивача, що підтверджується копією договору дарування грошей в розмірі 27500 доларів США. За офіційним курсом НБУ вартість подарунку становила 216975 грн. Однак, представник фіскального органу зазначає, що відповідно до норм Цивільного кодексу України такий договір повинен бути нотаріально посвідченим, тому в силу статті 220 ЦК України він є нікчемним. Загальна сума доходу позивача за період з ІІІ кварталу 2003 року по ІІ квартал 2010 року складає 104943,74 грн., що є недостатньою для придбання квартири. За таких обставин, представник відповідача вважає оспорюваний висновок правомірним, обґрунтованим і таким, що відповідає закону. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області подано заяву про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1, починаючи з 15.05.2006, працювала у Контрольно-ревізійному управлінні в Рівненській області, з 2011 року - в Державній фінансовій інспекції в Рівненській області. З 2014 року по даний час позивач працює на посаді завідувача сектору операційного аудиту Державної фінансової інспекції в Рівненській області (а.с.12-15).

08.10.2015 Державна фінансова інспекція в Рівненській області надіслала Міністерству юстиції України повідомлення про початок перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (а.с.17-18).

На підставі поданої позивачем відповідної заяви про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, відповідей на запити про надання відомостей про ОСОБА_1, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності а нерухоме майно за ОСОБА_1 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області була проведена перевірка достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Крім того, ОСОБА_1 на ім'я начальника Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області надала пояснення до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с. 53).

31.08.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнятий висновок № 11284/17-16-13-06-09, складений відносно ОСОБА_1, про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», який надісланий 07.09.02016 до Державної фінансової інспекції в Рівненській області (а.с.19-20).

Згідно з вказаним висновком встановлено недостовірність відомостей, зазначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_1 у декларації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII (надалі - Закон України №1682-VII), очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України №1682-VII, очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах:

верховенства права та законності;

відкритості, прозорості та публічності;

презумпції невинуватості;

індивідуальної відповідальності;

гарантування права на захист.

Частиною 3 статті 1 Закону України №1682-VII передбачено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Закону України №1682-VII визначено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Частиною 8 статті 3 Закону України №1682-VII встановлено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За приписами частини 1 статті 4 Закону України №1682-VII, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

В силу приписів пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, є підставою для застосування заборони лише з урахуванням обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Як вбачається з оспорюваного висновку, в основу його прийняття покладено твердження відповідача щодо встановлення під час перевірки недостовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, яке полягало у тому, що загальна сума доходів декларанта та членів його сім'ї за період з ІІІ кварталу 2003 року по ІІ квартал 2010 року, що склала 104943,74 грн., є недостатньою для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої на момент купівлі становила 217250 грн. та про невідповідність вартості даного майна наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 (надалі - Порядок №1100).

Відповідно до п. 2 Порядку №1100, перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно з п. 3 Порядку №1100, перевірка включає такі стадії:

1)отримання від керівника відповідного органу запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2)одержання у разі необхідності від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки (послужного списку) особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3)проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4)повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5)одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6)підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку №1100 визначено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Абзацами 6-10 пункту 6 Порядку №1100 передбачено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел. Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Судом встановлено, що 13.08.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Вартість відповідно до договору становила 217250 грн. (а.с.52).

При цьому, як зазначено в оспорюваному висновку, загальна сума доходів позивача та членів його сім'ї за період з ІІІ кварталу 2003 року по ІІ квартал 2010 року складає 104943,74 грн., що є недостатньою для придбання квартири.

Позивач у своїх поясненнях до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказала, що кошти на придбання квартири вона отримала від своєї матері відповідно до договору дарування.

Зі змісту оспорюваного висновку слідує, що його прийнято з урахуванням пояснень, наданих позивачем, проте, останні не взято до уваги, оскільки отримані від матері кошти не відображені в позиції 1 розділу ІІ декларації за 2010 рік.

Суд не бере до уваги наведені доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Судом встановлено, що 13.08.2010 позивач уклала договір дарування грошей, відповідно до якого отримала безоплатно від своєї матері - ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 27500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 217250 грн.

Таким чином, саме за рахунок вказаних коштів була придбана позивачем квартира, що на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 та була задекларована нею у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Та обставина, що позивач не вказала даний подарунок від матері у декларації 2010 року, тобто за рік, в якому подарунок був отриманий, не може слугувати підставою для висновку про недостовірність відомостей, поданих позивачем з огляду на наступне. Форма декларації про доходи, зобов'язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця та особи, яка претендує на зайняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім'ї, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 06.03.1997 №58, яка подавалася у 2010 році позивачем, не містить розділу щодо отриманих подарунків. Щодо відображення даної суми у позиції 1 розділу ІІ «Доходи, одержані з джерел в Україні та за її межами за 2010 рік», то даний розділ також не містить графи для можливого відображення подарунку у вигляді грошових коштів. Крім того, відомості про квартиру, якою володіє позивач, не відображалися у розділі ІV «Відомості про нерухоме майно, що знаходиться в приватній власності» Декларації за 2010 рік в силу відсутності законодавчо передбачених вимог щодо такого відображення (розділ ІV заповнювали державні службовці першої та другої категорій).

З огляду на наведене, висновки відповідача про недостовірність відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивача не знаходять свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, а відтак є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 8 статті 5 Закону України «Про очищення влади» день надсилання відповідних запитів та доданих до них документів, а також повідомлення до Міністерства юстиції України є днем початку проходження перевірки.

Частиною 11 статті 5 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Враховуючи, що повідомлення про початок перевірки щодо ОСОБА_1 було надіслано до Міністерства юстиції України 08.10.2015, а оскаржуваний висновок було складено лише 31.08.2016, суд констатує порушення відповідачем визначеного Законом України «Про очищення влади» строку проведення перевірки, що додатково свідчить про протиправність оскаржуваного висновку.

Отже, оспорюваний висновок про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» №11284/17-16-13-06-09 від 31.08.2016 не відповідає критеріям правомірності та підлягає скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити повністю.

За приписами статті 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 31.08.2016 року №11284/17-16-13-06-09, складений Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області стосовно ОСОБА_1.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.