Справа № 569/12975/16-а
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі судді Першко О.О.

секретар судового засідання Корнійчук В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківськ про скасування постанови серії ДР №101232 від 10 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківськ, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №101232 від 10 вересня 2016 року, винесену інспектором ПП роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ лейтенантом поліції Перекіцей А.В. відносно неї за ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову посилається на те, що інспектором складена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що вона 10 вересня 2016 року о 16 год. 40 хв. на перехресті вулиць Галицька та Василіянок в м. Івано-Франківськ керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1, проїхала перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора. З складеною постановою вона не згідна та вказує, що під час проїзду перехрестя при повороті був увімкнений сигнал додаткової секції світлофора (зелений), який дозволяв рухатись. Майже на виїзді з перехрестя утворився затор з автомобілів, які зупинилися на дорозі, а коли автомобілі, які були попереду її автомобіля, почали рухатися, вона закінчила свій маневр та продовжила рух. Жодних доказів на підставі яких уповноваженою посадовою особою встановлено факт того, що вона рухалася на своєму транспортному засобі на вимкнений сигнал додаткової секції у напрямку вказаному стрілкою матеріали справи не містять. Окрім того, працівники патрульної поліції не могли бачити момент проїзду перехрестя автомобілем, під її керуванням, оскільки знаходились далеко від перехрестя, рухались в іншому ряді та перед ними знаходилось декілька автомобілів, які закривали працівникам патрульної поліції огляд. Вказані обставини свідчать про недоведеність відповідачем наявності в її діях порушень вимог п. 8.7.3. (з) ПДР України. І відповідно недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач явки представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо позову суду не надав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що в вересні 2016 року разом із ОСОБА_1, яка була за кермом автомобіля, та сином ОСОБА_4 проїжджали перехрестя вулиць Галицька та Василіянок в м. Івано-Франківськ. Керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 розпочала проїзд вказаного перехрестя на увімкнений зелений сигнал додаткової секції світлофора. Під час проїзду перехрестя утворився затор з автомобілів і закінчувала маневр ОСОБА_1 вже на червоний сигнал додаткової секції світлофора. Після чого вони були зупинені працівниками поліції та була винесена оскаржувана позивачем постанова, хоча ОСОБА_1 заперечувала факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 10 вересня 2016 року разом із матір'ю ОСОБА_1, яка була за кермом автомобіля, та батьком ОСОБА_3 проїжджали перехрестя вулиць Галицька та Василіянок в м. Івано-Франківськ повертаючи наліво. Керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 розпочала проїзд вказаного перехрестя на увімкнений зелений сигнал додаткової секції світлофора. Під час проїзду перехрестя утворився затор з автомобілів і закінчувала маневр ОСОБА_1 вже на червоний сигнал додаткової секції світлофора. Після чого вони були зупинені працівниками поліції та була винесена оскаржувана позивачем постанова, хоча остання заперечувала факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 10 вересня 2016 року інспектором ПП роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ лейтенантом поліції Перекіцей А.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 101232 відносно позивача ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові, 10 вересня 2016 року о 16 год. 40 хв. на перехресті вулиць Галицька та Василіянок водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1, проїхала перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, чим порушила п. 8.7.3. (з) ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 8.7.3. (з) Правил дорожнього руху України.

З висновком про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху суд погодитися не може, оскільки вважає його недоведеним та необґрунтованим.

Згідно п. 8.7.3. (з) Правил дорожнього руху вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

В судовому засіданні позивач та свідки ствердили, що ОСОБА_1 розпочала проїзд перехрестя вулиць Галицька та Василіянок в м. Івано-Франківськ на увімкнений зелений сигнал додаткової секції світлофора. Під час проїзду перехрестя утворився затор з автомобілів і закінчувала маневр ОСОБА_1 вже на червоний сигнал додаткової секції світлофора.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не визнавала, так як розпочала проїзд перехрестя на увімкнений зелений сигнал додаткової секції світлофора.

За вимогами п. 16.8 Правил дорожнього руху, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, позивач ОСОБА_1, дотримуючись вимог п.16.8 Правил дорожнього руху, виїхавши на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяв їх рух, завершила маневр та виїхала у наміченому напрямку.

Доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими вона заперечує постанову, не спростовані.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №101232 від 10 вересня 2016 року - протиправна та нечинна, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд вважає її необґрунтованою, виходячи з наступного.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ч. 1 ст.121 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення приводить суд до висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківськ про скасування постанови серії ДР №101232 від 10 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №101232 від 10 вересня 2016 року, винесену інспектором ПП роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ лейтенантом поліції Перекіцей А.В. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківськ про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2017 року.

Суддя О.О. Першко