Справа № 820/6589/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 січня 2017 р. № 820/6589/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- зобов'язати відповідача, Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області, видати ОСОБА_1, сертифікат, на право на земельну частку (пай), єдиного в Україні зразка;

- зобов'язати відповідача, Чугуївську районну державну адміністрацію Харківської області, видати ОСОБА_1, акт на право власності, належної позивачу земельної частки (паю).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона є дійсним акціонером ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС». Позивач зазначає, що після скорочення з ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» вона хоч і залишалась діючим членом, але не мала можливості дізнатися чи проводилися паювання земель та чи було внесено її до списку на отримання сертифікату на право власності на земельну частку (пай), але з початку 2016 року вона дізналася, що паювання земель було проведено і члени ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» отримали свої частки.

Позивач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Подав заперечення, в якому зазначив, що позивачем не предявлено доказів того, що позивач була членом ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» і залишалася членом після звільнення та мала право на земельну частку (пай).

Суд вважає, що сторони є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне питання виникло після приватизації ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС».

На звернення позивача про право на земельну частку (пай) при паюванні земель ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» на території Чугуївського району Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області надало відповідь, у якій зазначило, що за інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Чугуївському районі встановлено, що розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації від 09.08.2004 №340 затверджено проект приватизації ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» до якого включено розрахунок розміру земельної частки (паю) 1,506 умовних кадастрових гектарів та її вартість 6300 грн. Також у відповіді було зазначено, що у списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), складений ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» та погоджений розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації від 22.11.2002 №307, прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Позивач звернулась до голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про отримання сертифікату на право на земельну ділянку (пай).

Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області на звернення позивача відповіла листом, в якому зазначила, що за інформацією архівного відділу Чугуївської районної державної адміністрації у розпорядженні голови районної державної адміністрації від 09.08.2004 №340 «Про затвердження проекту приватизації земель ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» прізвища, імя та по батькові даної кількості громадян (81 особа), які мають право на земельну ділянку (пай), не зазначені. Серед 13 заяв громадян щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, які додаються до розпорядження, заяви позивача немає.

Після цього позивач звернулась до голови Харківської обласної державної адміністрації з заявою про отримання сертифікату на право на земельну ділянку (пай).

Харківська обласна державна адміністрація на звернення позивача відмовила листом від 07.11.2016 року № 02-32/С-256.

Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області на звернення позивача від 26.05.2016 року щодо надання земельної частки із земель запасу чи резервного фонду, зазначила, що відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя позивача позбавляє можливості районну державну адміністрацію керуватися в даному випадку порядком організації робіт та методикою розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122, оскільки даним порядком визначає процедуру розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Законом, що визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV (далі - Закон № 899).

Відповідно до ст. 1 Закону № 899 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

За приписами ст. 2 Закону № 899 встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно абз. 1 ст. 3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Згідно п. 2 Указу Презедента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та передчасним, оскільки щоб отримати сертифікат, на право на земельну частку (пай) та акт на право власності земельної частки (паю) позивачем має бути доведений факт про право на їх отримання, а саме протиправність не включення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) складений ВАТ «ЧУГУЇВСЬКИЙ АГРОТЕХСЕРВІС» та погоджений розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації.

Також суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо надання сертифікату, на право на земельну частку (пай) та акту на право власності є дискреційними повноваженнями та його виключною компетенцією, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.