Справа № 804/16283/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2017 рокусправа № 804/16283/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року по справі №804/16283/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 р. "Про звільнення ОСОБА_1М." з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу", ст. 7 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказувала на неправомірність звільнення її із займаної посади, зокрема, з тих підстав, що проведеною перевіркою не було встановлено в її діях порушення присяги державного службовця.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1М." з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу", ст. 7 КЗпП України за порушення присяги державного службовця;

поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з 05 листопада 2015 року;

зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1;

зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, за період з 05 листопада 2015 року по день фактичного поновлення на

посаді, але не більш як за один рік.

В частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом відмовлено.

Постанова суду, в частині задоволених позовних вимог, зокрема, мотивована встановленими обставинами справи, які, на думку суду, не дають підстав для висновку про те, що результати перевірки діяльності Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління, керівником якого є ОСОБА_1, свідчать про скоєння позивачем проступку, який можливо б було кваліфікувати як порушення присяги державним службовцем.

Не погодившись з постановою суду, Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини не свідчать про скоєння позивачем проступку, який вказує на порушення державним службовцем присяги. Заявник апеляційної скарги зазначає про те, що проведеною перевіркою встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства в діяльності Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління, керівником якого є ОСОБА_1, та яка безпосередньо несе відповідальність за діяльність відділу. Характер виявлених порушень, їх кількість, за позицією відповідача, безперечно свідчить про те, що позивач порушила присягу державного службовця. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги одні докази та безпідставно залишив поза увагою інші, які свідчать про допущення позивачем порушень закону. Відповідач також вказує на те, що суд першої інстанції не вжив заходів, необхідних для виклику та допиту свідків, на допиті яких наполягав відповідач і його клопотання судом було задоволено. Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що ухваливши оскаржене рішення, суд першої інстанції фактично втрутився у дискреційні повноваження відповідача, який має право приймати рішення на власний розсуд, в тому числі і рішення за результатами перевірок діяльності підконтрольних установ.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 27.04.1994р. прийняла присягу державного службовця, про що свідчить запис в її трудовій книжці (т.1 а.с.36-39), та на момент спірних правовідносин працювала на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до наказу № 175-к від 25.01.2012 року (т.1 а.с. 250).

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 701/8 від 01.09.2015р. "Про проведення позапланової перевірки Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції" призначено проведення позапланової перевірки установи, яку очолювала ОСОБА_1, з метою контролю з надання платних послуг, належного утримання та використання приміщень, належного ведення справ та дотримання вимог законодавства при видачі повторних свідоцтв про державну реєстр рацію актів цивільного стану та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану (т.1 а.с. 22).

На виконання наказу № 701/8 від 01.09.2015 р., посадовими особами відповідача у складі комісії, в період з 04 по 05 вересня 2015 року було проведено позапланову перевірку Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за результатами якої складено довідку від 11.09.2015 р., з долученням до неї матеріалів перевірки, а саме: пояснювальних записок, копій квитанцій, заяв про державну реєстрацію шлюбу, актів про надання платних послуг за державну реєстрацію шлюбу та акту візуального огляду приміщень, призначених для урочистої реєстрації шлюбу (т.1 а.с. 23-27, 102-158).

Проведеною перевіркою встановлено порушення відділом Порядку надання платних послуг, пов'язані з тим, що здійснення державної реєстрації шлюбу наречених, стосовно яких був обраний неурочистий вид реєстрації, зі сплатою ними державного мита у законодавчо визначеному для цього розмірі - 0, 85 грн., фактично відбулося в урочистій обстановці, що завдало збитків державному бюджету України на суму 7000,0грн. Крім цього, встановлені факти надання працівниками відділу платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу без здійснення самої державної реєстрації шлюбу. Також встановлені випадки ненадходження до УДКС у Дніпропетровській області коштів по квитанціям, які підтверджували оплату за реєстрацію шлюбу в урочистій обстановці. Крім цього, встановлено порушення під час використання службового приміщення (кімнати) площею 14 кв.м. не для здійснення працівниками відділу своїх функцій. Також встановлено порушення під час ведення бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану; книги обліку бланків не пронумеровані; відсутні підписи осіб про отримання бланків.

За наслідками проведеної перевірки, наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015р. "Про звільнення ОСОБА_1М." позивачку звільнено з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу", ст. 7 КЗпП України (т.1 а.с. 227-233).

Правомірність та обґрунтованість підстав звільнення позивача займаної посади є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті (далі - Закон №3723-XII).

Статтею 30 Закон №3723-XII визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 16-1 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Отже, однією із підстав припинення державної служби є порушення державним службовцем Присяги, передбаченої статтею 17 зазначеного Закону. При цьому, у пункті 6 ч. 1 ст. 30 Закону № 3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення, як одного із видів стягнення за порушення трудової дисципліни, який передбачено ст.147 КЗпП України.

Текст присяги наведено у частині 2 ст.17 Закону № 3723-XII: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим, як порушення присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, на відміну від дисциплінарного правопорушення, яке пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби, порушення присяги є наслідком недотримання державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм.

Отже, підсумовуючи викладене можливо дійти висновків про те, що по-перше: наслідком вчинення дисциплінарного проступку може бути припинення державної служби за порушення присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. По-друге: державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Таким чином, враховуючи визначені наказом підстави звільнення позивача, у цій справі є визначальним встановлення обставин, які підтверджують (спростовують) те, що наведені у довідці про результати перевірки порушення вимог законодавства можливо кваліфікувати як порушення позивачем присяги державного службовця.

Як зазначено вище перевіркою встановлено порушення відділом Порядку надання платних послуг, які пов'язані з тим, що здійснення державної реєстрації шлюбу наречених, стосовно яких був обраний неурочистий вид реєстрації, зі сплатою ними державного мита у законодавчо визначеному для цього розмірі - 0, 85 грн., фактично відбулося в урочистій обстановці, що завдало збитків державному бюджету України на суму 7000,0грн.

Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем свідчать про те, що такі факти мали місце у період проведення перевірки (з 04 по 05 вересня 2015 року), при цьому, на час проведення перевірки позивач не виконувала обовязки керівника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління, оскільки перебувала на лікуванні, що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Отже, реєстрацію шлюбу, у тому числі і в урочистій обстановці, здійснювали інші спеціалісти відділу, які мали відомості про сплачені розміри державного мита та які, відповідно, і приймали рішення про вид реєстрації шлюбу. Таким чином, наведені в довідці перевірки обставини, в цій частині, не свідчать про те, що вказані порушення були допущені саме позивачем, як посадовою особою відділу реєстрації яка здійснювала реєстрацію шлюбу або позивачем як керівником цього відділу, внаслідок здійснення неналежного контролю за діями підлеглих працівників.

Також в довідці про результати перевірки вказано на встановлення фактів надання працівниками відділу платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу без здійснення самої державної реєстрації шлюбу. Вказані факти також встановлені на час проведення перевірки, тобто у період тимчасової відсутності позивача, а відповідно не свідчать про те, що такий проступок вчинено саме позивачем.

Крім цього, у довідці зазначено про встановлення випадків ненадходження до УДКС у Дніпропетровській області коштів по квитанціям, які підтверджували оплату за реєстрацію шлюбу в урочистій обстановці. При цьому, встановлені обставини справи свідчать про те, що до перевірки були надані банківські квитанції ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про оплату цих сум, але, як зазначено в довідці, на запит Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, листом від 09.09.2015 №41/21-23 ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» повідомлено, що «в Воронцовському відділенні ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» платежі за номерами №9, 11. 12, 15 та 81 від 02.09.2015 на загальну суму 1685,0грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят пять) гривень не проводилися, квитанції є помилковими. За скоєння даної помилки касир притягнута до дисциплінарної відповідальності». Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що видання банківських квитанції про начебто проведено оплату послуг, стало внаслідок вини касира банківської установи, яким видано банківські квитанції без фактичної сплати грошових коштів. Отже, доводи відповідача про вину позивача у ненадходженні до УДКС у Дніпропетровській області коштів по квитанціям, які підтверджували оплату за реєстрацію шлюбу в урочистій обстановці, є необґрунтованими.

Також, у довідці про результати перевірки зазначено про встановлення порушення під час використання службового приміщення (кімнати) площею 14 кв.м. не для здійснення працівниками відділу своїх функцій. У довідці відображено, що у вказаному приміщенні зберігається фотознімальна апаратура, яке начебто передано працівниками відділу на зберігання. За позицією відповідача вказане приміщення використовувалося відділом з метою надання платних послуг, які не передбачені у діяльності відділу реєстрації В той же час, відповідачем не надано доказів зазначеному факту, а саме факту використання приміщення не за цільовим призначенням, а з метою надання платних послуг, які не передбачені у діяльності відділу реєстрації.

Відносно порушень, які зазначені у довідці про результати перевірки, у вигляді порушень під час ведення бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану; книг обліку бланків (не пронумеровані); відсутність підписів осіб про отримання бланків, позивач зазначає, що такі недоліки мали місце в роботі відділу та повязано це з великим навантаженням у роботі відділу. Не дивлячись на те, що зазначений факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає, що такі недоліки в організації роботи відділу не можливо кваліфікувати як порушення позивачем присяги державного службовця, оскільки, як зазначено вище, під порушенням присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, наведені в довідці про результати перевірки факти не дають підстав для висновків про допущення позивачем порушень, які відповідач визначає як порушення присяги державним службовцем.

Під час розгляду справи відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію, наполягав на допиті свідків, якими підписувалися складені під час перевірки акти та які вказували на те, що грошові кошти за проведення реєстрації шлюбу в урочистій обстановці ними сплачувалися спеціалістам відділу реєстрації за домовленістю з керівником цього відділу.

На думку колегії суддів встановлення зазначених обставин, а саме оплата за проведення реєстрації шлюбу в урочистій обстановці не до державного бюджету, а спеціалістам відділу за домовленістю з позивачем, як з керівником цього відділу, виходить за межі дослідження обставин у цій справі, оскільки такі обставини можуть свідчити про скоєння посадовими особами кримінального правопорушення, у звязку з чим ці обставини перевіряються органами поліції та прокуратури, про що суду надані відповідні докази. Як на час звільнення позивача так і на час розгляду справи судом апеляційної інстанції правоохоронними органами не було встановлено обставин, на які посилається відповідач. При цьому, колегія суддів суд враховує, що підставою звільнення позивача з займаної посади не було встановлення фактів, які б свідчили про скоєння позивачем кримінального правопорушення, а отже в межах цієї справи відсутня необхідність у встановленні зазначених обставин.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та неправомірності наказу про звільнення позивача з займаної посади.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що ухваливши оскаржене рішення, суд першої інстанції фактично втрутився у дискреційні повноваження відповідача, який має право приймати рішення на власний розсуд, в тому числі і рішення за результатами перевірок діяльності підконтрольних установ. З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що судом першої інстанції не ставилась під сумнів можливість прийняття відповідачем тих чи інших рішень, судом лише надано правову оцінку вже прийнятому рішенню відповідача.

Дійшовши обґрунтованого висновку про неправомірність оскарженого наказу відповідача, суд першої інстанції, врахувавши зміни, які відбулися у структурі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, правильно поновив позивача саме на посаді, з якої його було звільнено, тим самим залишивши вирішення питання про подальшу роботу позивача за відповідачем, як уповноваженою на це особу.

Наслідком поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, у відповідності до положень ст..235 КЗпП України, є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано поклав на відповідача обовязок по виплаті позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день фактичного поновлення на роботі.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року по справі №804/16283/15 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк