Справа № 819/2012/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

819/2012/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Л.Я. Гончар, розглянувши матеріали касаційної скарги Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 819/2012/15 за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до Тернопільської об’єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 грудня 2016 року касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 819/2012/15 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Недоліки касаційної скарги усунуто заявником у строк, установлений судом.

Вивчивши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, суддя-доповідач встановила наступне.

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулось до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, в якому просило скасувати пункти 1 та 2 вимоги від 22 червня 2015 року № 19-17-13-14/869 "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією".

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Під час судового розгляду судами попередніх інстанцій установлено, що за результатом проведеної відповідачем ревізії позивачеві направлено вимогу від 22 червня 2015 року № 1-17-13-14/869, якою зобов'язано усунути вказані у ній порушення законодавства шляхом перерахування до бюджету зайво нарахованих та сплачених коштів єдиного соціального внеску в сумі 304,38 тис. грн. та стягнення з винних осіб, що допустили порушення, завдану управлінню соціальної політики Тернопільської міської матеріальну шкоду в розмірі 490,70 тис. грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Відтак, орган державного фінансового контролю має права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки (завдану матеріальну шкоду).

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. У справі, що розглядається, фінансова інспекція пред'явила оскаржувані вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Верховний Суд України неодноразово вирішував аналогічні порушеним у цій справі питання. Серед іншого, в постановах від 15 квітня та 7 жовтня 2014 року, 10 лютого 2015 року (справи №№ 21-40а14, 21-368а14, 21-53а15 відповідно) Верховний Суд України дійшов викладених вище висновків.

У поданій касаційній скарзі заявник, із посиланнями на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній судовій практиці Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 819/2012/15 за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до Тернопільської об’єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом із доданими до скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончар