Справа № 824/1086/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/1086/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в.о. начальника Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області Паскар Анжели Василівни про визнання протиправними дії та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в.о. начальника Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області Паскар Анжели Василівни про визнання протиправними дії та скасування наказу.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним дії в.о. начальника Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області Паскар Анжели Василівни, що полягають у безпідставному виданні наказу №333 «Про проведення фактичної перевірки» від 23 серпня 2016 року;

- скасувати, як безпідставно виданий, наказ №333 «Про проведення фактичної перевірки» від 23 серпня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що підставою для видачі оскаржуваного наказу був лист Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції №4293/123/51/05-2016 від 23 серпня 2016 року, в якому зазначено про необхідність проведення перевірки у ОСОБА_5, однак наказ видано щодо проведення перевірки у ОСОБА_1, тобто іншої особи.

На думку позивача, у контролюючого органу не було законних підстав для видання наказу №333 від 23 серпня 2016 року «Про проведення фактичної перевірки» у ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Просили суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Від відповідачів до суду надійшли заперечення проти позову у письмовій формі, в яких вони просили суд в задоволенні позову відмовити повністю. Вказували, що листом №5240/123/51/05/01-2016 від 13 жовтня 2016 року Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції уточнило, що ним отримано інформацію про продаж алкогольних напоїв саме громадянином ОСОБА_1 та зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 це одна й таж особа.

Крім цього, зазначали, що згідно облікових даних підсистеми «Податковий блок» встановлено, що на обліку у Чернівецькій об'єднаній державній податковій інспекції перебуває фізична особа-підприємець ОСОБА_1, РНКПП НОМЕР_1, який здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 04 квітня 2003 року, види діяльності, зокрема згідно КВЕД 47.81- роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами. Відомості про наявність в облікових даних підсистеми «Податковий блок» фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відсутні.

Наголошували, що оскаржуваний наказ видано саме на проведення фактичної перевірки у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, тобто позивача.

Посилаючись на законність наказу №333 від 23 серпня 2016 року «Про проведення фактичної перевірки», просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити, надавши пояснення, що аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що листом №4293/123/51/05/-2016 від 23 серпня 2016 року Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції повідомило Новоселицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернівецькій області про те, що в ході роботи з місцевим населенням с. Остриця, Герцаївського району було отримано інформацію, що громадянин ОСОБА_5, мешканець АДРЕСА_1 торгує алкогольними напоями. Просило перевірити даний факт на наявність дозвільних документів.

З метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виписки з ЄДР, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України Новоселицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області 23 серпня 2016 року прийнято наказ №333 «Про проведення фактичної перевірки».

Згідно названого наказу вирішено провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який здійснює діяльність за адресою: с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області.

Не погоджуючись із вказаним наказом, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд вважає за необхідне вказати таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755 - VI (далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Таким чином, однією з підстав для прийняття наказу про проведення контролюючим органом фактичної перевірки є отримання ним в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Оскільки відповідачем було отримано лист органу поліції, в якому повідомлено про те, що позивач торгує алкогольними напоями, у зв'язку з чим необхідно перевірити даний факт на наявність дозвільних документів, суд приходить до висновку, що при прийнятті наказу від 23 серпня 2016 року №333 «Про проведення фактичної перевірки» у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, оскаржувані позивачем дії та наказ є правомірними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому варто зазначити, що позивач вказував про незаконність наказу від 23 серпня 2016 року №333 «Про проведення фактичної перевірки» з огляду на те, що у листі Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції №4293/123/51/05-2016 від 23 серпня 2016 року, на підставі якого і було прийнято вказаний наказ, зазначено про ОСОБА_5, а не про ОСОБА_1. Тобто, на думку позивача, у відповідачів не було законних підстав для прийняття наказу щодо проведення фактичної перевірки саме у нього.

Поряд з цим позивачем не було надано жодних доказів того, що в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області підприємницьку діяльність також здійснює ОСОБА_5, тобто інша особа, перевірку у якої за твердженням позивача мала би провести Новоселицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області у зв'язку із надходженням зазначеного вище листа органу поліції.

Водночас, як повідомили відповідачі, згідно облікових даних підсистеми «Податковий блок» встановлено, що на обліку у Чернівецькій об'єднаній державній податковій інспекції перебуває фізична особа-підприємець ОСОБА_1, РНКПП НОМЕР_1, який здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 04 квітня 2003 року, види діяльності, зокрема згідно КВЕД 47.81- роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами. Відомості про наявність в облікових даних підсистеми «Податковий блок» фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відсутні.

Крім цього, в листі №5240/123/51/05/01-2016 від 13 жовтня 2016 року Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції повідомило, що у листі №4293/123/51/05-2016 від 23 серпня 2016 року допущено помилку у прізвищі особи, по якій було отримано інформацію про продаж алкогольних напоїв, а саме: замість ОСОБА_5 має бути ОСОБА_1.

За таких обставин та зважаючи на те, що сама по собі технічна помилка (описка) у прізвищі позивача, допущена в листі №4293/123/51/05-2016 від 23 серпня 2016 року, не свідчить про незаконність оскаржуваного наказу, суд вважає надані позивачем в обґрунтування позову доводи безпідставними.

Крім цього, вирішуючи спір, судом встановлено, що до початку проведення фактичної перевірки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав наказ №333 «Про проведення фактичної перевірки» від 23 серпня 2016 року, а також посадовими особами Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області йому пред'являлись направлення на проведення фактичної перевірки №371 та 372 від 23 серпня 2016 року, що підтверджується особистими підписами, зробленими позивачем на вказаних документах.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами фактичної перевірки посадовими особами Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області складено акт (довідку) перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) №0633/24-07-13- від 23 серпня 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року.

Згідно указаного акту перевірки така була проведена в присутності позивача, однак він відмовився від підписання акту 23 серпня 2016 року.

На підставі акту перевірки контролюючим органом відносно позивача прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 30 серпня 2016 року №000052.

ОСОБА_1 в адміністративному порядку оскаржувалось рішення Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про застосування фінансових санкцій від 30 серпня 2016 року №000052, яке залишено без змін Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області та ДФС України. В судовому порядку вказане рішення не оскаржувалось.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджується і не заперечувалось позивачем факт допуску ФОП ОСОБА_1 посадових осіб Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області до проведення призначеної оскаржуваним наказом перевірки, проведення такої перевірки, складання акту перевірки, виявлення порушення законодавства та прийняття рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.

При цьому дії щодо проведення контролюючим органом фактичної перевірки та рішення про застосування фінансових санкцій, прийняте за результатом такої перевірки, позивачем в даному випадку не оскаржуються. У разі ж незгоди з такими позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи відповідачі як суб'єкти владних повноважень довели обґрунтованість та правомірність оскаржуваної дії та рішення, натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Керуючись статтями 2, 69, 70, 71, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 03 лютого 2017 року.