Справа № 808/3270/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року о 13 год. 19 хв.Справа № 808/3270/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

суддів Нестеренко Л.О.

ОСОБА_1

за участю секретаря Батигіна О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Національної поліції України,

Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України,

ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України,

про визнання протиправними дій та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Національної поліції України (надалі відповідач 1), до Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України (надалі відповідач 2), в якому просить суд визнати протиправними дії Національної поліції України щодо включення до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення атестування позивача; визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України прийняте відносно ОСОБА_2, яке оформлене протоколом ОП №15.00038004.0037044 від 18.10.2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

В ході розгляду справи було залучено до участі у справі в якості третього відповідача ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 07 листопада 2015 року він призначений на посаду начальника відділу управління захисту економіки в Запорізькій області ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України. Вважає, що включення позивача до атестування та його проведення здійснено за відсутності правових підстав, оскільки норми Закону України "Про Національну поліцію" не передбачають проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції. Також зазначає, що за період служби в поліції не встановлено фактів, які свідчили б про невідповідність позивача займаній посаді, крім того позивач не претендував на призначення на вищу посаду, що виключає проведення атестування з підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію". Крім іншого, посилається на приписи Закону України "Про професійний розвиток працівників", відповідно до якого не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Вважає, що атестування проведено з порушенням вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України №1465 від 17 листопада 2015 року, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про професійний розвиток працівників", оскільки при прийнятті атестаційною комісією рішення про невідповідність позивача займаній посаді не прийнято до уваги професійні якості позивача, його характеристику та висновок безпосереднього керівника, а також те, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій. Вважає, що рішення атестаційної комісії ґрунтується виключно на припущеннях, відображає лише субєктивну думку її членів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить їх задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях (вх.№36025 від 19.12.2016), зазначає, що позивача та колишніх працівників ОВС було прийнято на службу до поліції без проведення атестування за скороченою процедурою без належного відбору, їх було призначено на посади тимчасовго штатного розпису, про що зазначалось у наказах про призначення до поліції. Крім того, станом на 07.11.2015 в поліції був відсутній порядок проведення атестування, що в свою чергу свідчить, що позивача було прийнято до поліції без належного відбору. Особи, призначені на посади поліцейських проходять службу в поліції відповідно до положень Закону України Про національну поліцію. Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України Про національну поліцію проводилось атестування позивача, що передбачає у разі встановлення невідповідності посаді переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, а також перспектив їхньої службової карєри, що передбачає переміщення на вищу посаду. Рішення про проведення атестування відповідно до Закону України Про національну поліцію приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами. Посилання позивача на порушення НП України положень Закону України Про професійний розвиток працівників є безпідставним, оскільки питання проведення атестування поліцейських врегульовано спеціальним законодавством - Законом України Про Національну поліцію та Інструкцією. Відповідач НП України звертає увагу суду на те, що позивач з метою подальшої служби в поліції виявив бажання встановлення його відповідності займаній посаді, а також можливого карєрного росту сам прийняв рішення про проходження ним атестування, в порядку, визначеному наказом МВС України №1465 від 17.11.2015. Атестування позивача проведене у межах наданих повноважень атестаційними комісіями та у спосіб, який передбачений наказом МВС України №1465 від 17.11.2015. Зазначає, що під час атестації позивач пройшов тестування, за результатами якого отримав за тестом на загальні здібності та навички 34 бала з 60 та за тестом на знання законодавчої бази 47 балів з 60. За результатами проходження поліграфу та проведених двох співбесід атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. У звязку із викладеним, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

Причини неявки у судове засідання представника відповідача 2 суду не відомі. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача 3 - ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх. №1626 від 20.01.2017). Зокрема зазначила, що Наказом НП України №105о/с від 07.11.2015 По особовому складу ОСОБА_3 захисту економіки ОСОБА_2 призначено начальником управління захиту економіки в Запорізькій області ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України. Наказом НП України №210о/с від 20.11.2015 Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві проведено атестування поліцейських апарату НП України та міжрегіональних територіальних підрозділів, в тому числі і ОСОБА_3 захисту економіки НП України. Наказом НП України №102 від 23.11.2015 Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України було встановлено умови допуску поліцейських до участі в атестуванні. На підставі зазначеного наказу позивач з метою подальшої служби в поліції з власної ініціативи прийняв рішення щодо проходження атестування та зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі чим підтвердив свою згоду пройти атестування з встановлення своєї відповідності займаній посаді, а також для визначення перспектив його можливого карєрного росту. За результатами тестування позивача останній набрав з тестування загальних навичок 34 із 60, з професійного тестування 47 з 60. Крім того, згідно з довідкою про результати превентивного тестування із використанням поліграфа, в ході дослідження виявлені крім іншого реакції щодо виконання незаконних дій, виконання незаконних наказів. Ураховуючи результати атестації позивача атестаційна комісія зазначила, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Представник відповідача 3 звертає увагу суду на те, що позивач добровільно погодився на проходження атестації та повністю пройшов її процедуру. Просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача1, представника відповідача 3, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані докази, надавши їм юридичну оцінку, дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 з серпня 1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу № 105 о/с від 07.11.2015 (а.с.18) позивача призначено на посаду начальником відділу управління захисту економіки в Запорізькій області ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання "підполковник поліції".

Наказом Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 (а.с.19-20) "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", прийнято рішення про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Також створено центральну атестаційну комісію; наказано керівникам структурних підрозділів скласти списки поліцейських, що підлягають атестуванню, скласти атестаційні листи стосовно поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності.

Наказом Національної поліції України № 102 від 23.11.2015 "Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України", керівників структурних підрозділів національної поліції зобовязано забезпечити доведення до відома всього особового складу під підпис умов атестування працівників, визначених Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, а також забезпечити реєстрацію всіх, без винятку, осіб, які виявили бажання пройти атестування у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній системі з 24 до 26 листопада 2015 року. Наступними наказами Національної поліції України проведення атестування поліцейських продовжувалося до 31.10.2016.

29 серпня 2016 року начальником управління захисту економіки в Запорізькій області ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_4 складено атестаційний лист на позивача (а.с.90).

Зі змісту атестаційного листа вбачається, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та на займаній посаді характеризується позитивно, висновок прямого керівника займаній посаді відповідає.

Також в даному атестаційному листі відображено результати атестування (висновок атестаційної комісії) від 18.10.2016, відповідно до якого позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

У розділі ІІІ "Результати тестування" атестаційного листа зазначено: "тестування загальних навичок 34/60, професійне тестування 47/60".

21.10.2016 року позивач ознайомлений з результатами атестування.

У звязку з незгодою позивача із вказаним рішенням атестаційної комісії, позивачем подана скарга на рішення Центральної атестаційної комісії.

Центральною апеляційною атестаційною комісією скаргу позивача відхилено, у звязку з наявністю дисциплінарних стягнень та звільнення з посади; низьким рівнем теоретичних знань та професійних якостей; негативними результатами тестування на поліграфі.

Вважаючи протиправними дії відповідача 1 щодо включення до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення атестування позивача, а також не погоджуючись із прийнятим рішенням оформленим протоколом ОП №15.00038004.0037044 від 18.10.2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не погоджується з направленням його на атестацію, оскільки, на його думку, відносно нього були відсутні підстави направлення для проходження атестації, передбачені частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", також атестація його, як особи, яка пропрацювала на посаді менше одного року, не узгоджується з приписами Закону України "Про професійний розвиток працівників". Крім того, позивач зазначає про порушення приписів Інструкції, допущених Центральною атестаційною комісією №1 під час його атестування, що виключає обґрунтованість та правомірність її висновків про його невідповідність займаній посаді через службову невідповідність.

За таких обставин, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне дослідити наявність підстав для проведення атестування позивача, дотримання під час атестування нормативно-правових актів та обґрунтованість висновку атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Судом встановлено, що позивача, який прибув з Міністерства внутрішніх справ, прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" на підставі його заяви шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію". Посилання позивача на порушення відповідачами положень Закону України "Про професійний розвиток працівників" є безпідставним, оскільки питання проведення атестування поліцейських врегульовано спеціальним законодавством - Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією №1465.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції встановлені статтею 49 Закону України "Про Національну поліцію" та передбачають, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоровя на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобовязань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Частиною 2 статті 61 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що не може бути поліцейським: 1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку; 3) особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією; 6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обовязків потрібен такий допуск; 7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоровя; 8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Крім того, кандидат на службу в поліції має пройти медичні обстеження, перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, за згодою - тестування на поліграфі, також щодо нього проводиться спеціальна перевірка (ст.50 Закону України "Про Національну поліцію").

За змістом статті 52 Закону України "Про Національну поліцію" добір на вакантні посади поліцейських відбувається шляхом проведення конкурсу на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Слід звернути увагу положення пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не містять будь-яких посилань на те, що прийняття працівника міліції на службу в поліцію згідно даного порядку здійснюється тимчасово.

Так, статтею 58 цього Закону встановлено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Аналізуючи вищезазначене, можна дійти висновку, що порядок прийняття колишніх працівників міліції на службу до поліції є відмінним від загального порядку, у якому здійснюється добір на вакантні посади поліцейських, оскільки передбачає можливість видання відповідного наказу про призначення колишнього міліціонера на посаду в Національній поліції за його згодою, як самостійну і достатню підставу для призначення працівника міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

При цьому, єдиними обов'язковими умовами прийняття працівника міліції на службу в поліцію на підставі пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено виявлення таким працівником міліції бажання проходити службу в поліції та його відповідність законодавчо встановленим вимогам до поліцейських.

Суд зазначає, що норми пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" також передбачають можливість прийняття колишніх працівників міліції на службу в поліції за результатами конкурсу, водночас, за умови прийняття на службу до поліції у випадку видання наказу про призначення за згодою, жодних вимог про необхідність проходження колишнім працівником міліції будь-якого атестування чи конкурсу не передбачено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що видання наказу про призначення позивача на посаду поліцейського за його згодою свідчить про те, що позивач відповідає вимогам до кандидатів на службу в поліції, встановленим статтею 49 Закону України "Про Національну поліцію", а також не має відповідних обмежень, передбачених частиною 2 статті 61 цього Закону.

Суд зазначає, що мету та підстави атестування поліцейських закріплено в статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до частини 1 даної статті атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено підстави для проведення атестування поліцейських, а саме:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що проведення атестування може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, на думку суду, передумовою прийняття рішення про проведення атестування особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду - за наявності ініціативи поліцейського або керівництва; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Зі змісту наказу Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м.Києві" (а.с.19) судом встановлено, що атестування проводилось з метою оцінки ділових, професійних та особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд зазначає, що мета атестування, закріплена у частині 1 статті 57 Закону України Про Національну поліцію, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозвязку з підставами, визначеними у частині 2 цієї статті, перелік яких є вичерпним, адже проведення атестування без наявності таких підстав Законом України Про Національну поліцію не передбачено.

На думку суду, відповідачі помилково розцінили мету атестування, закріплену у частині 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, у тому числі і позивача, переслідуючи ціль визначення їх відповідність займаним посадам поліцейських.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що на момент прийняття даного наказу були обґрунтовані сумніви щодо відповідності позивача займаній посаді, або були наявні інші підстави для проведення щодо нього атестування поліцейського, визначені ч.2 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію".

Частиною 4 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Аналогічні положення містить пункт 3 розділу І та підпункт 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції №1465 від 17.11.2015.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення атестування позивача.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо протиправності рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії № 1 про невідповідність позивача займаній посаді, також з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції, атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

З огляду на положення пункту 7 розділу ІV Інструкції керівники, які складають атестаційний лист, зобовязані: ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Інструкції в атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується:

1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками;

2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення;

3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою;

4) володіння іноземними мовами;

5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів;

6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби;

7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці;

8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого;

9) результати проходження підвищення кваліфікації.

За приписами пункту 9 розділу ІV Інструкції прямі керівники зобовязані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, зясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків:

- займаній посаді відповідає;

- займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

- займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пункту 10 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з пунктами 11, 12, 13 розділу IV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, що проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

З огляду на приписи пункту 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пункт 16 розділу IV Інструкції зобов'язує атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб (п. 17 розділу ІV Інструкції). Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії (п.18 розділу ІV Інструкції).

Згідно з п. 20 розділу ІV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії (п. 23 розділу ІV Інструкції).

Таким чином, за змістом вищенаведених норм висновок атестаційної комісії про відповідність чи невідповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, що були зібрані на поліцейського, у тому числі результатів тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички, атестаційного листа, матеріалів співбесіди, документів, що надійшли на запит атестаційної комісії, результатів тестування на поліграфі та матеріалів особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обовязків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

З матеріалів справи встановлено, начальником управління захисту економіки в Запорізькій області ОСОБА_3 захисту економіки Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_4 складено атестаційний лист на позивача (а.с.90), в якому відзначено добрі професійні, ділові та особисті якості, сумлінне та відповідальне ставлення до виконання покладених службових обовязків, високий рівень професійної підготовки та добрі результати роботи. Характеристика за своїм змістом є позитивною.

Також, в розділі ІІ атестаційного листа міститься висновок прямого керівника позивача про відповідність позивача займаній посаді.

Як вбачається з розділу ІІІ атестаційного листа, позивачем за результатами атестування отримано такі бали: тестування на загальні навички 34/60; професійний тест - 47/60.

Також, судом встановлено, що 21.09.2016 позивач проходив співбесіду в Центральній атестаційній комісії № 1 Національної поліції України за результатом якої позивачу було запропоновано пройти поліграф (а.с.25).

18.10.2016 позивач знов проходив співбесіду в Центральній атестаційній комісії № 1 Національної поліції України під час якої, як зазначено в протоколі ОП №15.00038004.0037044 від 18.10.2016 (а.с.26-27) були досліджені декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформація з відкритих джерел.

Крім того, в протоколі відображено, що членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського, на які позивач надав відповіді.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як вбачається зі змісту протоколу ОП №15.00036828.0079196 від 26.09.2016, підставами для прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді і звільнення його зі служби в поліції зазначено наступне: "Низький рівень теоретичних знань та професійних якостей. Відсутнє бачення роботи в поліції, результати поліграфу в 2016 р.» (а.с.26).

Зміст протоколу засідання Центральної атестаційної комісії № 1 не містить обґрунтування невідповідності даних, викладених у розділах І та ІІ атестаційного листа позивача, дійсним обставинам, так само як і надання оцінки таким даним.

Водночас суд зауважує, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, і керівники органів поліції, які реалізовують її результати, і громадськість в межах реалізації суспільного інтересу, і суд, перевіряючи законність проведеного атестування, мали можливість зясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Враховуючи, що негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби в поліції через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від його форми (протокол, окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що були враховані при його прийнятті.

Принцип обґрунтованості рішення субєкта владних повноважень, до яких відносяться і відповідачі, має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення (вчинення дії), а також таким обставинам має бути надана відповідна оцінка.

Разом з тим, атестаційна комісія не надала оцінку відповідності позивача жодному з обов'язкових критеріїв, визначених у пункті 16 розділу IV Інструкції.

Пунктом 12 Інструкції №1465 передбачено право атестаційної комісії робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Будь-які запити, у тому числі, щодо наявності досягнень в роботі, перевірки інформації, розміщеної у відкритих джерелах щодо позивача, пов'язані з його службовою діяльністю, атестаційною комісією здійснені не були, доказів протилежного суду не надано.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що, а ні Закон України "Про Національну поліцію", а ні Інструкція не наділяють членів атестаційної комісій повноваженням вирішувати питання відповідності поліцейського займаній посаді виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід матиме наслідком прийняття суб'єктивного, необґрунтованого і, як наслідок, неправомірного рішення.

Слід наголосити, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача 1, у тому числі, вказував, що мотивом для прийняття такого рішення атестаційною комісією стало те, що позивач не співбесіді не відповів на жодне питання, а також було враховано додаткову інформацію згідно якої позивач за час його служби в органах ОВС заохочувався 16 разів та 4 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, зокрема у 2013 році його було звільнено з посади; згідно відомостей прийняття заліків зі службової підготовки за 2014-2015 навчальний рік отримав з функціональної підготовки - 3 «задовільно», вогневої підготовки 3 «задовільно», фізичної підготовки - 3 «задовільно», загальна оцінка 3 «задовільно» разом з цим, протокол Центральної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України від 18.10.2016 не містить таких відомостей.

Зміст зазначеного протоколу взагалі не розкриває, які критерії враховувались атестаційною комісією при прийнятті рішення стосовно позивача та на підставі чого зроблено висновок про його службову невідповідність.

Також, з наведених відповідачем 1 підстав в обґрунтування прийнятого рішення (висновку) щодо позивача не вбачається, що при прийнятті цього рішення (висновку) були враховані характеристика позивача та висновок його прямого керівника та взагалі, що Центральною атестаційною комісією № 1 проводилась оцінка потенційних можливостей позивача (соціальний потенціал особи) у звязці з їх реальними проявами у результатах його праці, з урахуванням вимог п. 16 розділу ІV Інструкції.

Суд зазначає, що серед наведених відповідачем 1 підстав не визначені підстави, за яких із двох можливих варіантів рішень, передбачених п. 15 розділу ІV Інструкції, зокрема п.п. 3 і п.п. 4, відповідачем прийнято рішення про необхідність звільнення позивача зі служби в поліції, необґрунтовано неможливість залишення його на службі в поліції з переведенням на нижчу посаду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті висновків про результати атестування ОСОБА_2 Центральною атестаційною комісією №1 не в повній мірі досліджено та з'ясовано обставини, дослідження та встановлення яких законом та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актом (Інструкцією) є обов'язковим для правильного вирішення питання.

Щодо посилань представника відповідача 1 на те, що висновок комісії за результатами атестування є її дискреційним повноваженням, суд зазначає наступне.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за №13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 06.09.1978 року, "Реквеньї проти Угорщини" від 20.05.1999 року, "Єрузалем проти Австрії" від 27.02.2001 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" від 17.12.2004 року, "Фадєєва проти Росії" від 09.06.2005 року завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави.

В даному ж випадку суд не втручається в дискреційні повноваження атестаційної комісії, оскільки не вирішує питання про зобовязання відповідача 2 прийняти певне рішення, а лише перевіряє дії та рішення Центральної атестаційної комісії №1 на відповідність вимогам чинного законодавства та на відсутність в них порушень прав та законних інтересів позивача.

Суд зазначає, що висновок атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді є обов'язковим для врахування його керівником, та тягне за собою юридичні наслідки у вигляді звільнення з займаної посади. Отже, за своєю правовою природою висновки атестаційної комісії є актом індивідуальної дії.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення (висновку) відповідача 2, викладеного в протоколі від 18.10.2016, повністю відповідає положенням статті 105 КАС України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача 1 в частині включення позивача до списку та проведення атестування позивача, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскарженні будь-які рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, проте, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які породжують безпосередні права та обовязки для позивача та порушують його законні права та інтереси.

Результатом включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення атестування позивача стало прийняття Центральною атестаційною комісією № 1 рішення (висновку), який є предметом оскарження.

За таких обставин правові наслідки оскаржуваних дій відповідача 1 є вичерпаними, а отже задоволення позовних вимог в частині визнання таких дій протиправними не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки після їх вчинення права позивача порушують наслідки проведеного атестування, а зокрема рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 1.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення атестування позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії №1 Апарата Національної поліції України, прийняте відносно ОСОБА_2, яке оформлене протоколом ОП №15.00038004.0037044 від 18 жовтня 2016 року та зазначено у розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Питання розподілу судових витрат в даному випадку не вирішується оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №1 Апарата Національної поліції України, прийняте відносно ОСОБА_2, яке оформлене протоколом ОП №15.00038004.0037044 від 18 жовтня 2016 року та зазначено у розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України судові витрати у розмірі 551 (пятисот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 Стрельнікова

Суддя Л.О.Нестеренко

Суддя Д.В. Татаринов