Справа № 640/13072/16-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Київський райо нний суд м. Харкова у складі :

головуючого - судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №136/80700/16 від 18.08.2016 року заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника управління з боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 відносно неї за статтею 485 Митного кодексу України у звязку з відсутністю в її діях складу порушення митних правил. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що постановою заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 від 18.08.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що складає 90476, 67 грн. Вважаючи вказану постанову протиправною, незаконною та необгрунтованою зазначає, що в її діях відсутні ознаки порушення митних правил, оскільки вчинення вказаного правопорушення характеризується виключно умисною формою вини та наявністю спеціальної протиправної мети, а саме: зменшення суми митних платежів, які у діях ОСОБА_3 відсутні. Вказує, що митну декларацію було заповнено на підставі документів, що були надані отримувачем товару ТОВ «Техноком», підстави вважати їх недостовірними на момент оформлення були відсутні. У відповідності до статті 485 Митного кодексу України, склад вказаного правопорушення передбачає наявність таких обов'язкових елементів суб'єктивної сторони як вина особи у формі прямого умислу, спрямованого на досягнення особливої протиправної мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. З матеріалів справи про порушення митних правил не вбачається, що ОСОБА_3 було подано митному органу ЕМД та сертифікат з прямим умислом та з протиправною метою ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, оскільки, відомості, внесені ОСОБА_3 до митної декларації відповідають відомостям у документах, наданих одержувачем вантажу ТОВ «ТЕХНОКОМ», зокрема інвойсу № і 520183 від 18.02.2016 року та пакувальному аркушу до нього.

Також зазначає, що 23.02.2016 року після проведення процедури правильності визначення країни походження товарів у примітках було зазначено: «сертифікат з перевезення не приймається для надання преференційного режиму з технічних причин», проте встановлені митним органом технічні причини, що не дозволили прийняти сертифікат не залежали жодним чином від волі ОСОБА_3 та не могли бути перевірені нею або бути усунені будь яким чином до моменту подачі митної декларації. Вказує, що картка відмови не містить підпису посадової особи, що прийняла рішення про відмову, є незаконною та протиправною з огляду на той факт що висновки, які містить оскаржувана картка відмови не містять розяснення можливості випуску органом доходів і зборів декларованих ОСОБА_3 товарів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками митного тарифу України та можливості відновити режим найбільшого сприяння за умови одержань органом доходів і зборів не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення задекларованих товарів. За вказаних обставин, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі договору підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в адміністративному позові.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, заперечував проти задоволення позовних вимог, які не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову за необгрунтвоаністю та безпідставністю.

Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Харківської митниці ДФС начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 № 136 80700/16 від 18.08.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення питних правил, передбаченого ст. 485 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 90476,67 грн.

Згідно зазначеної постанови 23.02.2016 року до митного поста «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС декларантом ПП «ЗЕД-ЄВРОСЕРВІС» ОСОБА_3 для митного оформлення в режимі «ІМ 40 ДЕ» було подано електронну митну декларацію №807110000/2016/002000 на імпорт товару «овочі сушені», заявленою вартістю 1478376,73 гривень, що надійшов з Німеччини на адресу TOB «ТЕХНОКОМ» (м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 6.45) згідно з контрактом від 05.01.2016 року №16001, інвойсом від 18.02.2016 року №1620183, CMR б/н від 18.02.2016 року та на підставі сертифікату перевезення (походження) товарів форми EUR.1 №A 697652 від 11.02.2016 року. Відповідно до вказаного сертифікату декларантом ОСОБА_3 в графі 36 вказаної митної декларації було заявлено про надання преференції за кодом «410 000 000» (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС). Під час митного контролю встановлено, що відомості про товари заявлені у митній декларації, товаросупровідних документах та сертифікаті містять розбіжності, а саме: дата видачі сертифікату №А 697652 11.02.2016 передує даті видачі інвойсу № 1620183 18.02.2016 року. 23.02.216 року Управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Харківської митниці ДФС надання преференційного режиму по сплаті мита за ЕМД № 807110000/2016/002000 було не підтверджено та визначено, що «сертифікат з перевезення форми EUR.1 не приймається для надання преференційного режиму з технічних причин». Внаслідок цього було змінено преференційний режим сплати мита на загальний та застосовано ставку ввізного мита - 20%. 10.03.2016 року вищевказаний товар оформлено у митному відношенні в режимі «ІМ 40 ДЕ» на підставі ЕМД №807110000/2016/002809 без надання преференційного режиму. Таким чином, було встановленого дії декларанта ОСОБА_3 призвели до недобору митних платежів на суму 30158,89 гривень, відповідно до розрахунку по курсу Національного Банку України на день подання митної декларації до митного оформлення.

Рішенням відділу митно тарифного регулювання управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС від 12.02.2016 року надання преференційного режиму по сплаті мита за вказаною митною декларацією було не підтверджено у звязку з невірним заповнення граф 8 та 9 Сертифікату з перевезення (походження) товарів форми ЕUR.1№Р275349 від 06.02.2016 року з технічних причин. Внаслідок чого оподаткування товарів повинно здійснюватись на загальних підставах (мають бути застосовані повні ставки ввізного мита Митного тарифу України) (арк. справи 9).

Згідно копії картки відмови вбачається, що за результатами перевірки митної декларації відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807110000/2016/00048 у звязку з визнанням управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання недійним сертифікату про перевезення форми ЕUR.1 № 697652 від 12.02.2016 року для застосування преференційного режиму на товар та складанням протоколу про порушення митних правил від 10.03.2016 року № 136/80700/16 (арк. справи 22).

Зі змісту листа першого заступника начальника Харківської митниці ДФС № 314/ФОП/00-2/20-70-19-03 від 12.12.2016 року вбачається, що рішення (висновок) управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Харківської митниці ДФС по ЕМД № 807110000/2016/002000 від 23.02.2016 року, про які іде мова у запиті адвоката ОСОБА_5, управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Харківської митниці ДФС ні в паперовому, ні в електронному вигляді не оформлювалось, оскільки технічно не передбачено формування витягу про результати внесення митної формальності про неприйняття сертифікату з перевезення форми ЕUR.1 № 697652 від 12.02.2016 року для надання преференційного режиму.

Згідно частин 5, 6 статті 69 Митного Кодексу України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідно до статті 485 Митного Кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу передбачено наявність спеціальної протиправної мети, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості, а тому визначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії останнього направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу. Наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене лише з умисною формою вини.

21.03.2014 року та 27.06.2014 року між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони було підписано Угоду про асоціацію. Ця Угода була ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII та набула чинності з 01.01.2016 року. Пунктом 1 статті 29 Угоди про асоціацію передбачено поступове скасування ввізного мита на товари, які походять з ЄС та ввозяться в Україну. Користуючись своїм правом на застосування преференційного режиму ввезення товарів, що походять з ЄС, позивач подав митниці примірник сертифікату з перевезення товару та зазначив у відповідній графі про застосування преференції. Як встановлено судом та підтверджено поясненнями представника відповідача підставою для прийняття оскаржуваної постанову слугував висновок митного органу про недійсність сертифікату про перевезення форми ЕUR.1 № 697652 від 12.02.2016 року для застосування преференційного режиму на товар, тобто з технічних причин, а не у звязку з діями позивача.

Разом з тим, судом не встановлено факту подання ОСОБА_3 до митниці недостовірних документів, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідних для класифікації товару. Матеріали справи не містять доказів того, що в діях ОСОБА_3 наявний склад правопорушення передбачений ст. 485 Митного кодексу, а саме - заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача прямого умислу, а відтак і відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого статті 485 Митного Кодексу України, тому зазначення позивачем обставин не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну сплату митних платежів у формі прямого умислу. За таких обставин доводи, викладені позивачем в адміністративному позові знайшли підтвердження під час судового розгляду, а наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності свідчать про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 22, 58, 64, 92 Конституції України, статтями 69, 71, 76, 86, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №136/80700/16 від 18.08.2016 року заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника управління з боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 за статтею 485 Митного кодексу України у звязку з відсутністю в її діях складу порушення митних правил.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 551,21 грн.

В судовому засіданні 17 січня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст постанови виготовлено протягом пяти днів.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -