Справа № 2-а-8637/10
Суддя: Кабанова В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8637/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кабанова В.В. розглянувши у скороченому провадженні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровського району в м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірним дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровського району в м. Кіровограді щодо нарахування їй щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, що дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до шести років, з наступним підвищенням у разі підвищення законодавцем розміру прожиткового мінімуму для дітей, до закінчення строку передбаченої законом виплати у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи відповідно до ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст.30 п.10 ч.І Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається позивач, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку Управління праці і соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради і з 16.08.2007 року отримує соціальну допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку.

На позивачку поширюється дія Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», оскільки ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, копія якого міститься в матеріалах справи.

Також на позивача поширюється дія абз. З п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченнями дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по день досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції до 01.01.2008, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на

кожну дитину незалежно від кількості народжених дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по день досягнення дитиною трьох років.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зупинено на 2007 рік. Правовідносини врегульовані абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше*' 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №6рп/2007 положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними.

Відповідно до пунктів 3, 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення і це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років вставлений з 01 квітня 2007 року у розмірі 463,00 грн., з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Оскільки зупинення дії частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визнано таким що суперечить Конституції України, а також визнані неконституційними положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», суд приходить до висновку, що виплачені кошти по догляду за дитиною до 3-х років за період з 16.08.2007р. не відповідають вимогам законодавства.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у редакції від 09 липня 2007 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Кіровського району в м. Кіровограді № 66 від 11 травня 2010 року позивачу було виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у серпні 2007 року - 106 грн.74 коп., у вересні 2007 року - 209 грн. 70 коп., в жовтні 2007 року - 209 грн. 70 коп., у листопаді 2007 року - 215 грн. 46 коп., у грудні 2007 року - 221 грн. 76 коп.

У відповідності до абз. З п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи.

У період з 09 липня 2007 року ОСОБА_1 належало здійснити виплати щомісячної грошової допомоги по догляду за потерпілою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у подвійному розмірі.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Кіровського району в м. Кіровограді здійснюючи виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у вказаний період у розмірі, меншому ніж 926 грн. 00 коп. та /

940 грн. 00 коп. відповідно, діяло неправомірно та порушило права позивача на отримання допомоги в розмірі, передбаченому законодавством.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу допомоги у меншому розмірі, ніж це визначено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» слід визнати протиправною.

Згідно п.п. З, 4 ст.22 Бюджетного кодексу України Управління праці та соціального захисту населення, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет.

Ст..23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління праці та соціального захисту населення може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання державної допомоги по догляду за дитиною засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Ууоппе уап Биуп V. Ноте ОШсе (Сазе 41/74 уап Биуп V. Ноте ОШсе) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка осіб, що здійснюють догляд за дітьми, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи те, що позивачка здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до 16.06.2010 р. то вона відповідно має право на отримання державної допомоги передбаченої Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Встановивши державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років, держава взяла на себе відповідні зобов'язання щодо виплати даної допомоги.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист сімей з дітьми.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. Відповідно до ч.З ст. 22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у

тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного а<х надзвичайного стану на певний строк.

Конституційний Суд України в рішенні від 20.03.2002 року зазначив, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя ст.46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стацу (стаття 64 Конституції України).

Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав^ людини. Зокрема, згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується тим, що згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

З огляду на те, що спеціальним законом, який встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми, функції щодо призначення та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку віднесено дс^ компетенції органів соціального захисту населення, суд не уповноважений здійснювати-розрахунки сум соціальної допомоги.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про необхідність застосування п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України та зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме - нарахувати та виплати позивачу невиплачену раніше частину допомоги.

Строк звернення за захистом порушеного права до суду, позивачка не пропустила , так-як після того як дізналась про порушене право, одразу звернулась з позовом до суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка зверталась до суду у цивільному судочинстві, однак справа провадженням була закрита, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 9 вересня 201 Ороку №19-рп/2010 справа №1-40/2010 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості * справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010року №1691-УІ: пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 201 Ороку №1691-VI.

Керуючись ст.ст. 11, 72, 94, 158,16-163, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці

та соціального захисту населення Кіровської районної ради у М.Кіровограді про визнання дій

неправомірними та виплату державної допомоги задовольнити. :

Визнати протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у М.Кіровограді в невиплаті коштів по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у М.Кіровограді зробити перерахунок та виплатити недоплачену суму по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку до закінчення строку передбаченої законом виплати у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 16 серпня 2007 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда В. В. Кабанова