Справа № 569/15563/16-а
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Корнійчук В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП, інспектора взводу по ОДДЗ батальйону №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3 про визнання дій інспектора поліції протиправними, скасування постанови серії АР №351755 від 19 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП, інспектора взводу по ОДДЗ батальйону №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3, в якій він просить визнати дії молодшого лейтенанта поліції інспектора взводу ОДДЗ батальйону №4 УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_3 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №351755 від 19 листопада 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що інспектором складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 19 листопада 2016 року на автодорозі Київ-Чоп перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки. Вважає, що постанову складено неправомірно, оскільки 19 листопада 2016 року він, керуючи автомобілем марки «MAZDA 6», рухався по автодорозі, де був ускладнений рух, так як попереду рухалася снігоочисна машина, що проводила розчищення асфальтового покриття від снігу та бруду. Почергово автомобілі з потоку здійснювали обгін цієї машини, оскільки рух колони не перевищував 40 км/год. Після здійснення ним маневру обгону снігоочисної машини, його зупинив інспектор поліції, попросив надати посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс на автомобіль. Інспектор, після того як отримав всі перелічені документи, сів до свого автомобіля і почав складати оскаржувану постанову. Коли він підійшов до автомобіля, де сидів інспектор поліції, останній пояснив, що ним було порушено п. 8.5.1 ПДР України, а саме здійснено перетин суцільної лінії дорожньої розмітки. Його пояснення про те, що асфальтове покриття вкрито снігом і тому вказана розмітка не є видимою для учасників дорожнього руху інспектор до уваги не взяв. Також ним було заявлено клопотання про надання юридичної допомоги та перенесення розгляду справи до приміщення патрульної поліції, однак вони залишилися без задоволення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що 19 листопада 2016 року він дійсно рухаючись на своєму автомобілі, здійснив обгін снігоочисної машини та перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, однак асфальтове покриття було покрите снігом і дорожньої розмітки видно не було. Просив позов задовольнити, визнати дії інспектора неправомірними та скасувати постанову №351755 серії АР від 19 листопада 2016 року.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином.

03 січня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП подав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачу було відмовлено в перенесенні розгляду справи за місцем його знаходження, оскільки відповідально до ст. 258 КУпАП, а також Наказу №1395 МВС постанова виноситься на місці вчинення правопорушення, а також вказав, що інспектор жодним чином не порушив право позивача на правому допомогу, тому просить в задоволенні позову відмовити та справу розглянути за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 19 листопада 2016 року інспектором взводу по ОДДЗ батальйону №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3 була винесена постанова серії АР №351755 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Як зазначено у вказаній постанові, 19 листопада 2016 року о 10 годині 04 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «MAZDA 6», номерний знак НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша,друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом, тому посилання позивача про те, що інспектором поліції було відмовлено у задоволенні його клопотання про перенесення розгляду справи до іншого місця необґрунтоване.

Щодо доводів позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість скористатись правовою допомогою, суд не бере їх до уваги, оскільки позивачем не зазначено, яким чином інспектор поліції перешкоджав йому у здійсненні цього права.

Щодо суті порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, суд виходить з такого.

ОСОБА_4 дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих ОСОБА_4.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_4.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці ОСОБА_4.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку руху. Висока ефективність розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині багатосмугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до 8.5.1. ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих ОСОБА_4.

Згідно вимог 1.1. дорожньої розмітки розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт перетину позивачем вузької суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. ПДР України підтвердив позивач в судовому засіданні.

В ході розгляду справи позивачем не надано суду будь-яких належних доказів щодо наявності погодних умов, за яких вказана розмітка не була видима для учасників дорожнього руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції ОСОБА_3 щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, у суду відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР №351755 від 19 листопада 2016 року.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 94, 160-163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП, інспектора взводу по ОДДЗ батальйону №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові ДПП ОСОБА_3 про визнання дій інспектора поліції протиправними, скасування постанови серії АР №351755 від 19 листопада 2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2017 року.

Суддя О.О. Першко