Справа № 573/133/17
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/133/17
Номер провадження 2-а/573/13/17
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

01 лютого 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.,

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Білопільського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Охріменка Ігоря Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Білопільського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Охріменка Ігоря Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12 січня 2017 року інспектором Білопільського відділу поліції старшим лейтенантом поліції Охріменком І.М. було винесено постанову серії ПС2 № 522375 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляд штрафу в сумі 1020 грн. за порушення правил, норм і стандартів (ДСТУ 3587-97, п. 3.1.16), що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в частині не оброблення протиожеледними матеріалами вулично-шляхову мережу в с. Куянівка Білопільського району, що в свою чергу призвело до зимової слизькості, ускладнило рух транспортних засобів та пішоходів.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та вказує, що сільський голова не має право витрачати кошти на об'єкти, які знаходяться у комунальній власності громади, чи перебувають на балансі ради у встановленому законом порядку. Вулично-шляхова мережа в с. Куянівка ні у комунальній власності, ні на балансі сільської ради не перебуває, що в свою чергу унеможливлює витрачення коштів на її утримання, включаючи заходи по ліквідації зимової слизькості. Вважає, що утримання зазначеної мережі має здійснювати відповідним підрозділом служби автомобільних доріг. Крім того, при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення, необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами, що передбачено п. 3 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Також позивач зазначає, що інспектором в постанові не зазначено, за допомогою якого приладу було визначено ожеледицю (слизькість дороги) відповідно до примітки п. 3.1.5 ДСТУ 3587.97. Також у порушення вимог ст. 268 КУпАП відповідач не дав можливості скористатись своїм правом щодо провини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Посилаючись на викладені вище обставини позивач просить скасувати як незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 522375 від 12 січня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив скасувати постанову інспектора Білопільського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Охріменка Ігоря Миколайовича серії ПС2 № 522375 від 12 січня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, викладених у адміністративному позові.

Представник відповідача- інспектор Білопільського відділу поліції старший лейтенант поліції Охріменко І.М. в судове засідання не з'явився, був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, заперечень проти позову суду на направив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупноті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідальність за ч. 1 ст. 140 КпАП України настає у разі порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серіі ПС2 № 522375 від 12 січня 2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КупАП, до стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 1020 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що він являється матеріальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі с. Куянівка, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ДСТУ 3587-97, п. 3.1.16, а саме не обробив протиожеледними матеріалами вулично-шляхову мережу в с. Куянівка Білопільського району, що в свою чергу призвело до зимової слизькості, ускладнило рух транспортних засобів та пішоходів (а. с. 7).

На підставі посвідчення № 1, виданого 12 листопада 2015 року Куянівською сільською виборчою комісією на підставі VІІ скликання 2015 року ОСОБА_1 є головою Куянівської сільської ради (а. с. 4).

Згідно з доводами ОСОБА_1, які не спростовані відповідачем, на час винесення постанови він був не згодний з порушенням.

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що на момент винесення інспектором Охріменком І.М. оскаржуваної постанови, позивач заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП. А отже, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вищезгаданих вимог чинного законодавства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім цього, ДСТУ 3587.97 не передбачає оброблення вулично-шляхової мережі протиожеледними матеріалами.

Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1, як голова сільської ради, відповідає за експлуатацію вулиць, доріг, і те, що вказані вулиці належать Куянівській сільській раді.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачем фактів, при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем допущено порушення вимог ст. ст. 268, 280, 283 КУпАП.

Об'єктивні докази, які б достовірно свідчили б про скоєне позивачем порушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Тому спростувати доводи позивача в позовній заяві немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини ОСОБА_1 трактуються на його користь, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення, не дає суду підстав зробити безумовний висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В той же час, відповідачем не було вжито заходів (акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схема чи відповідні заміри), які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Також в оскаржуваній постанові не відображено, чи здійснювалась відеофіксація.

Отже, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що інспектором Білопільського відділу поліції старшим лейтенантом поліції Охріменком І.М. прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. А отже, винесена відповідачем постанова про адміністративне правопорушення протирічить положенням ч. 3 ст. 2 КАС України, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 122, 222, 251, 245, 258, 268, 280, 288, КУпАП, ст. ст. 4, 6, 9, 11, 69, 70, 71 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 522375 від 12 січня 2017 року, винесену інспектором Білопільського відділу поліції старшим лейтенантом поліції Охріменком І.М. відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:

Справа № 573/133/17

Номер провадження 2-а/573/13/17

г

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

01 лютого 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.,

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Білопільського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Охріменка Ігоря Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 522375 від 12 січня 2017 року, винесену інспектором Білопільського відділу поліції старшим лейтенантом поліції Охріменком І.М. відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:

Повний текст постанови буде виготовлений 02 лютого 2017 року.