Справа № 826/6686/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

24 січня 2017 року 14:14 № 826/6686/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар`янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Синільника М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 (1004 окремий батальйон охорони та обслуговування Командування сухопутних військ Збройних сил України) про визнання протиправним та скасування наказу №97 від 19.04.2016 року, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 (1004 окремий батальйон охорони та обслуговування Командування сухопутних військ Збройних сил України) про визнання протиправним та скасування наказу №97 від 19.04.2016 року, зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.04.2016 року позивач знаходився на території парку військової частини на протязі дня в зв`язку з виконанням планового переводу техніки на весняно-літній режим експлуатації, і жодних зауважень ним отримано не було, службових розслідувань не проводилось, пояснень не відбиралось, а тому з накладеним стягненням погоджується.

У позовній заяві позивач просить суд:

- скасувати наказ №97 командира в/ч від 19.04.2016 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення 19.04.2016 року;

- зобов`язати відповідача внести запис до особистої службової картки про зняття накладеного 19.04.2016 року стягнення на підставі наказу командира військової частини №97.

В ході судового розгляду даної справи позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що оскаржуване дисциплінарне стягнення застосоване до позивача обґрунтовано, оскільки сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 з моменту призначення його на посаду начальника автомобільного відділення автомобільної роти 1004 окремого батальйону охорони та обслуговування Командування сухопутних військ Збройних сил України та зарахування його до списків особового складу частини НОМЕР_1 , не зважаючи на численні зауваження, проходив службу у цивільному.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №97 від 19.04.2016 року за порушення вимог абзацу 12 статті 11, статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головному сержанту 2 автомобільного взводу автомобільної роти старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено «Догану».

Незгода позивача з вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548-ХІV від 24.03.1999 року (далі Закон №548-ХІV).

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону №548-ХІV внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно ст. 11 Закону №548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Наведена норма, що регламентує обов`язки військовослужбовця, зобов`язує серед іншого завжди бути одягненим за формою.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень, складених 18.07.2016 року заступником командира частини по роботі з особовим складом ОСОБА_2 , вбачається, що у квітні місяці цього року командиром військової частини НОМЕР_1 на сержанта ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення за те, що військовослужбовець перебував на службі у цивільному одязі.

Крім того, з письмових пояснень від 26.07.2016 року командира АР ОСОБА_3 вбачається, що з того часу як він прийняв посаду командира АР, тобто з 12.03.2016 року по 19.04.2016 року старший сержант ОСОБА_1 перебував на службі в цивільній формі одягу.

При цьому, в ході судового розгляду даної справи позивач даний факт не заперечив, заявлені позовні вимоги обґрунтовував порушенням з боку відповідача порядку ознайомлення з службовою карткою, відсутність проведення службового розслідування та порядку доведення до відома дисциплінарного стягнення.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення, оскільки позивачем не спростовано наявність порушення з його боку вимог абз. 12 ст. 11 Закону №548-ХІV.

Оскільки позовна вимога щодо зобов`язання відповідача внести запис до особистої службової картки про зняття накладеного 19.04.2016 року стягнення на підставі наказу командира військової частини №97 є похідною від вимоги, підстав для задоволення якої судом не вбачається, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного наказу.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов