Справа № 2а-2713/10/2570
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2713/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2010 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Гром Л.М.
при секретарі Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

26.05.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд визнати дії відповідача щодо встановлення позивачу статусу учасника бойових дій протиправними; скасувати рішення, прийняті комісією Чернігівського ОВК від 16.04.2009 року, 28.05.2009 року, 28.10.2009 року; визнати право позивача від 31.03.1996 року, який був чинний на момент подання позивачем позовної заяви. Свої вимоги мотивує тим, що в квітні 2009 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій відповідно до ст. 6 п. 11 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантій соціального захисту», надавши необхідні підтверджуючі документи. Комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 16.04.2009 року за його відсутності, оскільки він в цей період хворів та завчасно повідомив про це Щорський РВК та ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглянула заяву та надані документи та прийняла рішення про відмову, в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, як того вимагає наказ МОУ від 31.03.1996 року № 87. Враховуючи те, що комісія приймала рішення без участі позивача та були відсутні деякі документи, він оскаржив це рішення до Генеральної Прокуратури України, яка через Міністерство Оборони України, надала розпорядження щодо перегляду рішення в зв`язку з втратою підтверджуючих участь позивача в розмінуванні документів. 28.05.2009 року відбулося засідання комісії на якій були присутні члени комісії, Щорський райвійськком, позивач та його довірена особа. Комісія розглядала та приймала рішення у відповідності до наказу МОУ № 158 від 08.04.2009 року та позивачу було відмовлено у встановлення статусу учасника бойових дій в зв`язку з відсутністю документів. Копій протоколу та списку на неодноразові прохання позивача ні Щорський РВК, ні Чернігівський ОВК не надали. Позивачем було оскаржено таке рішення до МО України, так як комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 не мала права приймати 28.05.2009 року рішення згідно наказу МОУ № 158 від 08.04.2009 року, так як він набрав законної сили з моменту його опублікування в Офіційному віснику України 29.05.2009 року. Про те що розгляд відбувався саме за наказом МОУ № 158 від 08.04.2009 року, позивачу письмово підтвердили ТРУ Північ та військова прокуратура Чернігівського гарнізону, а тому він знову звернувся з відповідними скаргами про протиправність дій комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . В зв`язку з цим комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 28.10.2009 року направила документи позивача на комісію МОУ зі спірних питань, хоча наказом МОУ від 18.09.2009 року № 473 функція розгляду спірних питань щодо визначення статусу учасника бойових дій на комісію МОУ не покладається. 22.04.2010 року позивачу були надані копії списку № 13 та протоколу № 17, згідно яких остаточне рішення так і не було прийняте.
27.07.2010 року в судовому засіданні позивачем було надано заяву в якій просить суд змінити позовні вимоги, а саме просить: визнати протиправними дії комісії Чернігівського ОВК щодо вирішення питань про встановлення громадянам України статусу ветеранів війни (учасників бойових дій) у зв`язку з відмовою позивачу у встановлені статусу учасника бойових дій; скасувати рішення, прийняті комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вирішення питань про встановлення громадянами України статусу учасника бойових дій від 16.04.2009 року, 28.05.2009 року, 28.10.2009 року, як протиправні; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу статусу учасника бойових дій у відповідності до чинного законодавства України.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує наступним. Відповідно до п. 4 Наказу Міністра Оборони України «Про затвердження Положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 26 квітня 1996 № 208 (наказ діяв в спірний період), Щорський РВК підготував та подав на комісію для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів та визначенням осіб, на яких поширюється чинність ЗАКОНУ ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Комісія).
16 квітня 2009 року Комісія, відповідно до матеріалів, наданих Щорським РВК (список № 12), розглянула заяву позивача.
Відповідно до п. 4 вищезазначеного наказу Комісія уважно вивчила матеріали позивача з урахуванням того, що він не надав документів, на підставі яких можливо було винести рішення про встановлення учасника бойових дій, Комвсія відмовила в наданні статусу (протокол № 5 від 16.04.2009 року).
Про результати засідання Комісії було повідомлено позивача встановленим порядком.
Міністерство Оборони України надало розпорядження щодо перегляду рішення Комісії від 16.04.2009 року.
28.05.2009 року Комісія, в присутності позивача та її довіреної особи, розглянула повторно заяву про встановлення статусу учасника бойових дій. На розгляд комісії позивач додав декілька копій рішень військових судів в період 1996-1997 роках, письмові показання свідків та копії функцій них обов`язків. Так, відповідно до копії функціональних обов`язків позивача, затверджених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 20.05.1994 року, позивач відповідав за роботу по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, знайдених на території району, вести облік, переписку та звітність.
Згідно до копії функціональних обов`язків позивача, затверджених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 21.09.1996 року, позивачу категорично заборонялось брати безпосередню участь в роботах по вийманню із ґрунту, транспортуванню, знищенню вибухонебезпечного предмету.
Відповідно до протоколу засідання Комісії від 28.05.2009 року, вона відмовила повторно позивачу в наданні статусу учасника бойових дій.
Для остаточного вирішення вищезазначеного питання, військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про направлення запитів до військових частин, які безпосередньо проводили розмінування на території Щорського району.
Так, відповідно до відповіді від 03.07.2009 року начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 було повідомлено, що позивач дійсно брав участь у розмінуванні території Щорського району, але як представник від райвійськкомату, тому наказами про призначення до групи розмінування та про виїзд в складі групи розмінування в військовій частині не міг віддаватись.
В зв`язку з численними скаргами позивач стосовно рішення Комісії від 28.05.2009 року, 28.10.2009 року, для остаточного вирішення питання, Комісія прийняла рішення направити матеріали на розгляд Комісії МОУ зі спірних питань (протокол).
13.11.2009 року за вих. № 220/ск/3968, комісія МОУ зі спірних питань повернула матеріали позивача без реалізації.
08.12.2009 року за вих. № 3186 позивач був повідомлений про рішення вищезазначеної комісії.
Ствердження позивача на те, що рішення Комісії від 28.05.2009 року було прийнято на підставі та у відповідності до Наказу МОУ «Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України» від 08.04.2009 року № 158 не відповідає дійсності.
Так, відповідно до протоколу засідання Комісії від 28.05.2009 року № 8, вбачається, що саме рішення було прийнято на підставі та з урахуванням Наказу МОУ від 31.03.96 року № 87, про що мається рукописний запис секретаря Комісії та підписи її членів під записом.
На підставі викладеного та з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» від 26 квітня 1996 року № 458 та Наказу Міністра Оборони України Про затвердження Положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 26.04.1996 № 208, право оцінювання поданих позивачем доказів для встановлення вищезазначеного статусу, є виключним правом Комісії.
Комісія діяла в межах своєї компетенції, правомірно та за наявності кворуму.
Винесенні рішення у відношенні позивача знаходяться в межах її компетенції.
За таких підстав прийняті Комісією рішення щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, відповідно до п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року N 3551-XII, ґрунтується на законі і є правомірними.
На підставі ч.3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 27 липня поточного року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 04.08.2010 року, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей(далі - Закон № 2011-XII).
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в ЗС СРСР та України з 1978 по 1998 рік, в тому числі на посаді відповідального виконавця Щорського РВК з 1988 по 1998 рік. За час проходження військової служби в Щорському райвійськкоматі був призначений відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів. Проведення очистки території від вибухонебезпечних предметів входило в його функціональні обов`язки. За усними наказами військового комісара виїжджав разом з групами розмінування військових частин, які були закріплені за Шорським районом, для розмінування вибухонебезпечних предметів. Один раз згідно письмового наказу Щорського РВК №32 від 04.04.1995 року виїжджав для знешкодження вибухонебезпечних предметів виявлених у с. Заріччя Щорського району з групою розмінування в/ч НОМЕР_1 . На розмінування виїжджав на автомобілях груп розмінування, на кузовах яких знаходились вибухонебезпечні предмети. Знищення вибухонебезпечних предметів та безпосередня участь в цьому посадових осіб оформлювались відповідними актами.
В матеріалах справи знаходиться витяг з наказу Щорського районного військового комісаріату № 117 від 26.12.1990 року про те, що відповідальним за очистку території района від вибухонебезпечних предметів призначено відповідального виконавця ОСОБА_1 . Також відповідно до наказу Щорського районного військового комісара № 32 від 01.04.1995 року на підставі наказу № 021 від 09.02.1993 року для зменшення вибухонебезпечних предметів, виявлених у с. Заріччя Щорського району направити з групою розмінування в/ч А 1815 відповідальних з групою розмінування в/ч А 1815 відповідального виконавця старшого прапорщика ОСОБА_1 .
Згідно довідки № 51 від 20.05.2010 року, що видана гр. ОСОБА_1 в тому, що він в період з липня 1988 року по грудень 1998 року проходив службу в Щорському районному військовому комісаріаті на посаді відповідального виконавця та згідно наказів Щорського РВК від 26.12.1990 року № 117, 29.12.1991 року № 120, від 31.12.1992 року № 131, від 31.12.1994 року № 4, від 18.01.1995 року № 2, від 30.12.1997 року № 69 призначався відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів.
Також відповідно до функціональних обов`язків відповідального за очищення території району від вибухонебезпечних предметів від 20.05.1994 року та 25.091996 року, яким був позивач, є пункти, в яких прописано, що позивач повинен відповідати за роботу по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, знайдених на території району, вести облік, переписку та звітність.
Згідно довідки № 544 від 03.07.2009 року зазначається, що старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно брав участь в розмінуванні території Щорського району, але як представник від райвійськкомату, тому наказами про призначення до групи розмінування та про виїзд в складі групи розмінування в військовій частині не міг віддаватись. Акти на виконання робіт із розчистки місцевості від вибухонебезпечних предметів за 1992 1998 роки знищені встановленим порядком.
Також в судовому засіданні було допитано свідка, ОСОБА_2 , який суду пояснив, що в період з 1998 по 1999 роки він проходив військову службу в Щорському РВК Чернігівської області. Під час проходження служби він був прямим та безпосереднім начальником відносно старшого прапорщика ОСОБА_1 , який проходив військову службу в Щорському РВК з 1988 по 1998 роки на посаді відповідального виконавця РВК. За час проходження служби ОСОБА_1 безпосередньо виконував обов`язки по проведенню розмінування вибухонебезпечних предметів часів Великої Вітчизняної війни, знайдених місцевими мешканцями Щорського району. Це входило в його службові обов`язки, які розроблялись в Щорському РВК і передбачені як установчими наказами ІНФОРМАЦІЯ_2 на рік, так і розробленими на їх основі функціональними обов`язками відповідального виконавця відповідального за очистку місцевості Щорського району від вибухонебезпечних предметів.
Письмових наказів Щорський РВК, підполковник ОСОБА_3 по кожному окремому випадку розмінування не видавав, окремої машини ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду старшого прапорщика ОСОБА_1 окремо від груп розмінування від військових частин не надавав.
Групи розмінування від військових частин прибували до ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи часто в кузові вибухонебезпечні предмети в кількості від одного до десятків. Щорський РВК направляв ОСОБА_1 в одній машині з групою розмінування, в якій знаходились вибухонебезпечні предмети. За усними казами Щорського РВК ОСОБА_1 неодноразово сам виїздив на місця знайдення вибухонебезпечних предметів для їх вивезення в безпечне місце, подалі від місцевого населення та дітей, часто вивозив їх до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого знищення групами розмінування вибухонебезпечних предметів. Для розвідки місцевості за розпорядженнями ІНФОРМАЦІЯ_2 він отримував металошукач в районному відділі. За час служби позивач виїздив на розмінування більше ста разів.
В 1990 році усним наказом Щорського РВК, підполковник ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом трьох днів проводили разом розвідку місцевості біля селе Безуглівка Щорського району на місцях боїв військ Радянської армії в 1941 році, де за допомогою металошукача знаходили вибухонебезпечні предмети та кожного дня вивозили до підсобного приміщення РВК. Письмовий наказ на проведення цього заходу підполковник ОСОБА_3 не видавав. Свідком ОСОБА_2 ОСОБА_1 було представлено командуючому ОдВО на дострокове присвоєння чергового військового звання в 1993 році за безпосередню участь за проведення розмінування п`яти авіаційних бомб часів Великої Вітчизняної війни в 1993 році. За час служби ОСОБА_1 командуванням Щорського РК представлявся до нагородження нагрудним знаком «За розмінування» в 1944 1995 роках. Про виїзди в складі груп розмінування ОСОБА_1 та його роботу по безпосередній роботі в проведенні розмінувань вибухонебезпечних предметів знав весь особовий склад Щорського РВК.
В квітні 2009 року, коли позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій відповідно до ст. 6 п. 11 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантій соціального захисту», надавши необхідні підтверджуючі документи, діяв наказ МОУ № 87 від 31.03.1996 року. Комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 16.04.2009 року розглянула заяву за його відсутності та надані документи та прийняла рішення про відмову, в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, як того вимагає наказ МОУ від 31.03.1996 року № 87. Після оскарження позивачем цього рішення до Генеральної прокуратури та Міністерства оборони України, рішення комісією було переглянуто 28.05.2009 року. Комісією було прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 . У протоколі засідання комісії № 8 від 28.05.2009 року зазначено лише відмова, а не зазначено, які документи ОСОБА_1 не надано комісії.
Судом встановлено, що комісія не мала права виносити рішення на підставі наказу № 158 від 08.04.2009 року, оскільки цей наказ набрав законної сили лише 29.05.2009 року.
Згідно п. 7 Наказу Міноборони, від 08.04.2009, № 158 "Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України" комісії зобов`язані: приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку;
інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії;
робити запити до відповідних архівних установ, про що повідомляти заявника;
розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісій, у тримісячний термін;
заслуховувати пояснення громадян, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази;
у разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, рішення доводити до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок оскарження прийнятого рішення.
Комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі документів:
довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою;
партизанського квитка;
посвідчення учасника підпілля;
посвідчення до знака "За разминирование";
грамот, фотографій (оригіналів);
газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження;
історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів;
документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника;
партійних документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період;
інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін);
для військовослужбовців, які були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії, та для військовослужбовців постійного складу (особовий склад миротворчих підрозділів, військові спостерігачі, військові поліцейські):
витягу з наказу (по особовому складу) Міністра оборони України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, командувача виду Збройних Сил України відповідно про призначення на посаду в частину, яка перебуває у складі миротворчих сил;
витягу з відповідного розділу особової справи військовослужбовця про проходження військової служби у складі миротворчих сил;
довідки про проходження військової служби у складі миротворчого підрозділу;
для військовослужбовців, які перебували у відрядженні:
рішення Міністра оборони України або начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України про відрядження;
витягу з наказу по стройовій частині відповідного командира (начальника) про направлення у відрядження;
копії посвідчення про відрядження з відповідними відмітками про прибуття та вибуття;
для військовослужбовців, які брали участь у розмінуванні або траленні бойових мін:
витягу з наказу командира військової частини про призначення до групи розмінування (тралення бойових мін);
витягу з наказу командира військової частини про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін);
акта на виконання робіт із розчистки місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин (бойових мін).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем на засідання комісії додавались відповідні документи. В тому числі відповідні службові обов`язки, де визначено про відповідальність ОСОБА_1 за роботу по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, знайдених на території району, також низка наказів про призначення відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів відповідальним виконавцем старшого прапорщика ОСОБА_1 . Також виходячи з наданих копій характеристик ОСОБА_1 є відповідна інформація, що за успішне безпосереднє виконання роботи по розмінуванню присвоєне звання старший прапорщик. ОСОБА_1 надавались завірені нотаріально пояснення свідків, що підтверджували безпосередню участь ОСОБА_1 в роботі по розмінуванню території району.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на засіданні комісії були надані фактично всі необхідні документи, достовірність їх, не викликала зауважень та сумнівів, ніким не оспорена, але визначення комісії про відсутність належних документів не чим не підтверджена. Як вимагає Наказ Міністра оборони по затвердженню порядку розгляду заяв по встановленню статусу ветеранів війни на комісію покладений обов`язок вчинити всі необхідні дії щодо збору необхідної підтверджуючої інформації, але комісія від цих дій ухилилась і обмежилась єдиним запитом до військової частини, яка була на час розгляду заяви позивача, розформована. Між тим, необхідні документи, як вважала комісія, це акти про виконані роботи, не розшукувались і запити до архіву, куди були передані відповідні документи розформованої військової частини, не робились. Фактично на розсуд комісії були надані і відповідні свідчення безпосередніх осіб, які підтверджували участь ОСОБА_1 в роботі по розмінуванню території, між тим комісія не визначила, чому ці свідчення не можуть бути враховані.
В частині заперечень щодо підстав позову, відповідачі зазначали, що на комісії піддавались сумніву виконана робота ОСОБА_1 на підставі того, що він не має відповідної підготовки по розмінуванню, відповідно не має в службових обов`язках щодо проведення дій по розмінуванню вибухонебезпечних предметів на території. Але ці доводи суперечать вимогам Наказів Міністра Оборони від 31.03.1996 року № 87 та наказу № 158 від 08.04.2009 року.
У відповідності до вимог наказу роботу комісій необхідно спрямувати на своєчасний і повний розгляд документів щодо визнання військовослужбовців ветеранами війни згідно з чинним законодавством України. Оперативно вирішувати всі питання, пов`язані з оформленням документів, які підтверджують право на видачу посвідчень ветеранів війни. При неможливості вирішення комісіями питань, пов`язаних з визначенням статусу ветерана війни військовослужбовцям, які проходять військову службу у Збройних Силах України, відповідні матеріали направляються на розгляд комісії Міністерства оборони України, створеної згідно з наказом Міністра оборони України від 09.09.92 р. N 157.
На підставі наведено, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про неправомірність прийнятих рішень комісії, в супереч вимогам наказів Міноборони від 31.03.1996 року № 87 та № 158 від 08.04.2009 року, що діяли на час розгляду звернення ОСОБА_1 та наявність упередженого відношення до ОСОБА_1 у зв`язку з його оскарженням дій комісії.
В силу ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 72 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А оскільки відповідач не довів правомірність своїх дій, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги - є законними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а отже підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 17, 18, 41, 70, 71, 104, 122 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення прийняті комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань про встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 від 16.04.2009 року, 28.05.2009 року, 28.10.2009 року, визнати нечинними.
Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти до розгляду звернення ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника бойових дій в межах своєї компетенції та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гром Л.М.