Справа № 822/1283/16
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1283/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "ОСОБА_1 Україна" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (Кам'янець-Подільської ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.09.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задоовльнити.

Представник позивача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

В період з 21.12.2015 року по 25.12.2015 року посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова перевірка ТОВ "ОСОБА_1 Україна", правомірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленої до відшкодування на рахунок платника за серпнень 2015 року.

За результатами перевірки було складено акт № 616/22/37484193 від 31.12.2015 року, в якому зафіксовані порушення позивачем вимог:

- абз. "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2015 року на суму 83894 грн.;

-абз. "в" п. 200.4 ст. 200 ПК України, занижено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 83894 грн.

-п.187.1 ст.187 ПК України, що призвело до завищення обсягу операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою за серпень 2015 року на суму 916875 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "В1" № від 27.01.2016 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 25594 грн. та донараховано штрафних санкцій у розмірі 12797 грн.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалося ТОВ "ОСОБА_1 України" до ГУ ДФС України у Хмельницькій області, однак в задоволенні скарги було відмовлено, а податкове повідомлення-рішення залишене без змін, у зв'язку із чим позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень і на якого відповідно до статті 72 КАС України покладено обов'язок доказування, не довів, що при винесенні оскаржуваного податкового-повідомлення рішення діяв у межах та у спосіб, встановлені законом, натомість наданими позивачем доказами доведено його позовні вимоги.

Судова колегія погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті спірних відносин з врахуванням наступного.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування- це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий кредит-це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація)-документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 ПК України).

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів /послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (ч. 1 п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) визначено ст. 200 ПК України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1.30 статті 1 Закону України від 05.04.2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, платіжні доручення відносяться до категорії первинних документів в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при цьому вони являються документами, які засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг; в платіжному дорученні платник визначає призначення платежу і інформацію про платіж.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що в серпні 2015 року ТОВ "ОСОБА_1 Україна" здійснювало фінансово-господарські взаємовідносини з СФГ "Ранок", ТОВ "Козацька долина -2006" та СТВ-Трейд" .

22.07.2015 року між ТОВ "ОСОБА_1 Україна" та СФГ "Ранок" укладено договір поставки № 66/07/2015, відповідно до якого СФГ "Ранок" здійснювало позивачу поставку зерен ріпаку.

Так, в липні 2015 року, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було придбано товар (зерно ріпаку) на загальну суму 594 650,00 грн., в т.ч. ПДВ 99 108,33 грн., що підтверджується видатковими накладними № 11 від 28.07.2015 р., №10 від 27.07.2015 року, №9 від 23.07.2015 р., №8 від 22.07.2015 р.

При цьому, в липні 2015 року ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було оплачено товар на загальну суму 250 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 41 666,67 грн. (платіжне доручення №1717 від 28.07.2015 р. та №1734 від 31.07.2015 р.).

Таким чином, в липні 2015 року ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 41 666,67 грн., тобто фактично оплачену, решта суми ПДВ ТОВ «ОСОБА_1 Україна» до складу бюджетного відшкодування не заявлялося.

Вказаний факт підтверджується також і Додатком 4 до Акту перевірки Городоцької ОДПІ №586/НОМЕР_1 від 14.12,2015 року.

В серпні 2015 року, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було придбано у СФГ "Ранок"товар на загальну суму 111 632,00 грн., в т.ч. ПДВ 18 605,33 грн. ( видаткові накладні №13 від 03.08.2015 р., №16 від 07.08.2015 р.)

Також в серпні 2015 року ТОВ "ОСОБА_1 Україна" було здійснено оплату за придбаний товар за суму 90 000 грн., в т.ч. ПДВ 15 000.

Факт здійснення вищевказаних поставок та проведення оплат підтверджується відповідними видатковими накладними, податковими накладними (зареєстрованими в ЄРПН, а також платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» правомірно, було включено до складу податкового кредиту суму оплаченого за товари ПДВ у розмірі 15 000,00 грн.

Поставка товару ТОВ «Козацька долина-2006» здійснювалась на адресу ТОВ «ОСОБА_1 Україна» за Договором №66/07/2015 р.

Так, станом на 01 серпня 2015 року, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було придбано товару на загальну суму 3 632 929,00 грн., в т.ч. ПДВ 605 488,17 грн., а отже, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» мало право на включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 605 488,17 грн.

При цьому згідно платіжних доручень було здійснено оплату на загальну суму 2 754 453,00 грн., в г.ч. ПДВ 459 075,50 грн. До складу бюджетного відшкодування за липень 2015 року (відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р.) включено лише суму фактично оплаченого ПДВ у розмірі 459 075,50 грн.

При цьому в серпні 2015 року, ТОВ «ОСОБА_1 Україна» було оплачено товару на загальну суму 878 476,00 грн, в т.ч. ПДВ 146 412,67 грн.

Таким чином, позивач мав право на включення до складу бюджетного відшкодування 146 412,67 грн. по взаєморозрахунках з ТОВ «Козацька долина-2006», як фактично оплачену суму ПДВ за товари постачальникам таких товарів.

Вищевказане підтверджується видатковими накладними на поставку товару, платіжними дорученнями на оплату, актами звірок взаємних розрахунків та довідкою но взаєморозрахунках з ТОВ «Козацька долина-2006» (копії яких надаються в якості додатку).

При цьому до складу бюджетного відшкодування серпня 2015 року по взаємовідносинах з ТОВ «Козацька долина-2006» було включено лише 10 594.00 грн.

Також на виконання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року ТОВ «ОСОБА_1 Україна» надано суду довідки по взаєморозрахунках з ТОВ «Козацька Долина-2006», СФГ «Ранок», ТОВ «СТВ-Трейд», в яких детально відображено стан взаєморозрахунків ТОВ «ОСОБА_1 Україна» із вищевказаними контрагентами та яким підтверджується правомірність дій позивача, щодо заявленої суми бюджетного відшкодування.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку, що наданим доказами доведено, що останній мав право на віднесення сум, відображених в платіжних документах за серпень 2015 року до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відносно доводів відповідача про те, що кошти перераховані позивачем на рахунки постачальників ТОВ "Козацька долина-2006", ТОВ "СТВ-Трейд" та СФГ "Ранок", зараховані в погашення кредиторської заборгованості, яка виникла в попередньому звітному періоді і тому суми ПДВ, віднесені до складу податкового кредиту в серпні 2015 року на підставі податкових накладних виписаних згаданими контрагентами, не приймають участі в розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ за звітний період, апеляційний суд вказує на наступне.

Згідно з п.3.8 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція), реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

При дослідженні судом, наявних в матеріалах справи платіжних доручень, встановлено, що вони заповнені відповідно до Інструкції та не суперечать вимогам Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Однак, в зазначених платіжних дорученнях не міститься інформації про те, ці платежі здійснені в рахунок погашення заборгованості, що і не передбачено вищезгаданою Інструкцією, а тому відповідач безпідставно дійшов такого висновку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що податковий орган законом не наділений правом самостійно визначати призначення платежу, в тому числі щодо черговості погашення заборгованості.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову шляхом скасування податкового повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ форми "В1" № від 27.01.2016 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 лютого 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5