Справа № 826/2426/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2426/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України та просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за результатами розгляду його скарги від 08.05.2015, оформлене листом від 13.08.2015 №З-14046/19.3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання,вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази наїх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.05.2015 державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві були залишені без розгляду документи, які були подані позивачем для державної реєстрації фізичної особи-підприємця, у зв'язку з поданням таких документів за неналежним місцем реєстрації.

Водночас, 06.05.2015 на підставі того ж комплекту документів державним реєстратором, яким ведеться прийом у відділенні АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 7/1, відповідні реєстраційні дії було вчинено.

Зважаючи на вищевикладене, 08.05.2016 позивач подав скаргу (зареєстровану 14.05.2015 за № З-9335) про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, які, на думку позивача, приймали незаконне рішення про залишення документів без розгляду, та вжиття заходів для недопущення подібних випадків у діяльності державних реєстраторів у майбутньому.

Листом від 12.06.2015 № З-9335/19.3/2 Міністерство юстиції України повідомило позивача про те, що направило вищевказану скаргу Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві для розгляду, відповідного реагування та надання відповіді заявнику, також відповідач у листі роз'яснив, що Мін'юстом у межах визначеним чинним законодавством, постійно проводиться роз'яснювальна робота з державними реєстраторами юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з метою покращення рівня обслуговування фізичних та юридичних осіб при наданні їм адміністративних послуг та для недопущення порушення державними реєстраторами загальновизнаних норм етичної поведінки, норм поведінки державного службовця, а також вимог чинного законодавства.

Листом від 15.06.2015 № 14355/0/11-15/5.5 Головне територіальне управління юстиції у м.Києві повідомило позивача, що у зв'язку із неузгодженістю нормативно-правових актів в частині регулювання питань, пов'язаних з державною реєстрацією внутрішньо переміщеної особою фізичної особи-підприємця, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві звернулося до Міністерства юстиції України з проханням надати роз'яснення щодо порядку дій.

Оскільки відповідачем всупереч вимогам Закону не було повідомлено позивача про результати розгляду скарги від 08.05.2015, останній звернувся до відповідача з заявою від 07.07.2015, в який висловив прохання надати інформацію щодо наданої відповідачем правової оцінки оскаржуваним діям та заходів, вжитих відповідачем з метою недопущення вчинення в подальшому держреєстраторами дій, аналогічних оскаржуваним.

У відповідь на заяву від 07.07.2015 відповідачем направлено на адресу позивача лист від 13.08.2015 № 3-14046/19.3, який згідно із штемпелем на поштовому конверті здано на пошту лише 25.08.2015.

Факт направлення відповідачем листа від 13.08.2015 № 3-14046/19.3 з порушенням строку, визначеного статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», встановлений постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2015 по справі № 755/18001/15-п, яка набрала законної сили.

В даному провадженні позивачем оскаржується саме зміст рішення за результатами розгляду його скарги від 08.05.2015, оскільки, на його погляд, вказане рішення прийняте з порушенням норм законодавства, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно та не розсудливо.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене рішення саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, а, відтак, оскаржене рішення безпосередньо не порушує права та інтереси позивача, з огляду на що, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Особливості розгляду скарг громадян на реєстраційні дії, відмову в державній реєстрації, бездіяльність державного реєстратора визначаються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ч 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання суб'єктами державної реєстрації рішень, передбачених цим Законом.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

В свою чергу, статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Водночас, п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України зазначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюються перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

В свою чергу, захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється виключно у разі їх порушення.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, а позивачу при зверненні до суду із позовом до суб'єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства слід довести попереднє виникнення між сторонами у справі публічно-правових відносин та порушення своїх прав.

Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_3 не вказує на те, які саме його права були порушені, шляхом прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а лише зазначає про їх ймовірне порушення у майбутньому, що суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені приписи процесуального Закону, а також те, що оскаржене рішення саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на його суб'єктивні права та обов'язки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року, - без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО) - 820019; рахунок отримувача - 1007; код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 606 (шістот шість) гривень 32 копійки.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 31 січня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Бєлова Л.В.