Справа № 2а-2124/10/2570
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2124/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2010 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Баргаміної Н.М.
при секретарі Кондратенко О. В.
за участю
представника позивача Ященко В. В.
представника відповідача Марковича А. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

27.04.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням змін позовних вимог просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за лютий місяць 1993 року; зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення за лютий місяць 1993 року; визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового забезпечення за квітень місяць 2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що бездіяльність військової частини в частині не виплати грошового забезпечення є неправомірною та такою, що порушила права позивача, визначені Конституцією України та Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII.
В судовому засіданні представник позивача позов та його мотиви підтримав повністю, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що грошове забезпечення за квітень 2009 року було виплачене позивачу в повному обсязі. Щодо грошового забезпечення за лютий 1993 року то вважав, що в даному випадку позивач пропустив встановлений процесуальним законодавством строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на слідуючих підставах.
Судом встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2009 року №75 майора ОСОБА_1 , начальника служби пожежної безпеки, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних сил України (по особовому складу) від 14.02.2009 року № 56 в запас за пунктом «б» частини шостої за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 10 квітня 2009 року виключено із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Прилуцько-Варвинського ОМВК Чернігівської області.
Згідно ст.2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ст.9 вказаного Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
На виконання вимог вищенаведених положень чинного законодавства, ОСОБА_1 за квітень 2009 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 1284,86 грн., про що свідчить довідка № 1579 від 11.05.2010 року, яка міститься в матеріалах справи.
Виплата вказаної суми підтверджується роздавальною відомістю на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за квітень 2009 року та зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки від 13.04.2009 року з відміткою Прилуцького відділення ВАТ «Державний Ощадний банк України», копії яких містяться в матеріалах справи.
Таким чином, суд доходить висновку про необгрунтованість вимоги позивача визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового забезпечення за квітень місяць 2009 року.
Що стосується вимог позивача щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача в частині невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за лютий місяць 1993 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення за вказаний період, то вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11.06.2008 року №260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці. Грошове забезпечення, виплачене за правилами і нормами, які діяли на момент виплати, поверненню не підлягає, якщо право на нього повністю або частково військовослужбовцем надалі втрачене, окрім випадку, передбаченого пунктом 28.4 цієї Інструкції. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно з частиною 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 необхідно відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю.
Керуючись ст. ст.17,18,104, 122,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Постанова суду в повному обсязі виготовлена 25 червня 2010 р.

Суддя Баргаміна Н.М.