Справа № 815/2537/14
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Київ К/800/41866/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівВеденяпіна О.А.
Олендера І.Я.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс»

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року

у справі №815/2537/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс»

до Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 16 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Посадові особи відповідача 18 грудня 2013 року склали та направили на адресу позивача запит №1751/10/15-32-22-05-10, в якому повідомлялось, що на підставі аналізу податкової звітності позивача встановлено декларування незначних сум по податку на прибуток у 2011 році та зменшення динаміки податкового навантаження по податку на додану вартість у 2012 році в порівнянні з 2011 роком, а також відхилення податкового кредиту, встановлені системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з наступними підприємствами-контрагентами: ТОВ «Метро МТД» на суму податку на додану вартість - 49 238,55 грн. у січні 2011 року; ТОВ «Глобал Проджект» на суму податку на додану вартість - 202,50 грн. у листопаді 2011 року; Одеською залізницею на суму податку на додану вартість - 4 161,20 грн. у липні 2012 року.

З урахуванням наведеного та з метою перевірки правильності нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток відповідач у вказаному запиті просив надати письмові пояснення та документальне підтвердження із наведенням переліку документів, які мають бути надані.

У відповідь на зазначений запит позивач направив на адресу контролюючого органу лист від 03 січня 2014 року №1, в якому, посилаючись на відсутність законних підстав для витребування наведених у запиті документів, фактично відмовив у наданні відповідної інформації та одночасно направив відповідачеві деякі вказані у переліку документи.

Вважаючи вказаний запит незаконним, оскільки він не містить законної підстави для його направлення, інформації щодо виявлених недостовірних даних у деклараціях позивача із зазначенням таких декларацій, інформації щодо будь-яких порушень позивачем вимог податкового чи іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши відповідь позивача та зважаючи на його відмову у наданні запитуваної інформації 11 лютого 2014 року заступником начальника ГУ Міндоходів в Одеській області складено доповідну записку, адресовану начальнику ГУ Міндоходів в Одеській області, в якій запропоновано доручити посадовим особам контролюючого органу організувати проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань правильності нарахування податку на прибуток, податку на додану вартість за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року із залученням фахівця управління податкового та митного аудиту відповідача.

18 лютого 2014 року начальником ДПІ у м. Іллічівську видано наказ №67 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Новік Порт Сервіс» з питань правильності нарахування податку на прибуток, податку на додану вартість, валютного законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року» та направлення на перевірку від 18 лютого 2014 року №01-045/025, яке пред'явлено представнику позивача перед проведенням перевірки, про що свідчить відповідний запис на направлені, зроблений головним бухгалтером підприємства 19 лютого 2014 року.

Згідно з наказом керівника ДПІ у м.Іллічівську від 04 березня 2014 року №83 термін проведення вищевказаної перевірки був продовжений на 5 робочих днів з 05 березня 2014 року, відтак після отримання відповіді.

04 березня 2014 року позивач звернувся до контролюючого органу з листом вих.№84, в якому посилаючись на пошкодження під час проведення ремонтних робіт окремих документів, просило надати підприємству час строком 90 календарних днів для відновлення первинної документації, яка підтверджує дані податкового і бухгалтерського обліку, у зв'язку з чим призупинити проведення цієї позапланової виїзної перевірки та перенести її проведення на 90 календарних днів.

З урахуванням зазначеного звернення позивача, 06 березня 2014 року посадовою особою відповідача складено акт №000027/15-32-22-05/36201877 «Про неможливість проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ «Новік Порт Сервіс» за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року, у зв'язку з чим, наказом від 06 березня 2014 року №88, проведення даної перевірки було перенесено до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах 90 календарних днів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що направляючи позивачу запит щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документального підтвердження, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до пункту 82.2 статті 82 цього Кодексу тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу (крім перевірок, що проводяться за наявності обставин, визначених у підпункті 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу тривалість яких встановлена у статті 200 цього Кодексу), не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 зазначеного Кодексу.

Згідно з пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб'єктів господарювання; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодесу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Також, згідно положень пунктів 85.2 та 85.4 статті 85 цього Кодексу платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Тобто, порядок отримання органами державної податкової служби інформації від платників податків та порядок проведення перевірок прямо врегульовано Податковим кодексом України.

Відтак, судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що податковий орган при прийнятті спірних наказів та проведенні перевірки діяв у межах та спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новік Порт Сервіс» залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі №815/2537/14 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Веденяпін О.А.
Олендер І.Я.