Справа № 266/3806/16-а
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/3806/16-а
Провадженя№ 2-а/266/16/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 року м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.,

за участю секретаря - Широковой Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про скасування постанови, посилався на те, що постановою АР 331490 від 14.09.2016 року, складеною рядовим поліції Сухарєвим Я.Г., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З даною постановою він незгодний та вважає її незаконною, оскільки він не порушував ПДР України. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до постанови, він 14 вересня 2016 року о 10 годині 04 хв., керуючи транспортним засобом, в м. Маріуполі по вул. Перша Слободка, 7, розмовляв по мобільному телефону, тримаючи телефон у руці, однак дане правопорушення він не скоював. Вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам, передбаченим діючим законодавством України з наступних підстав: інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Маріуполі, рядовий поліції Сухарєв Я.Г. 14.09.2016 року незаконно розглянув справу за місцем зупинки автомобілю, не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Також відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП. Просить визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову АР 331490 по справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2016 року відносно нього.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути у його відсутність, позов задовольнити.

Представник відповідача Бондаренко О.Л., яка діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явилася, але надала письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, згідно яких просила розглянути справу без її участі, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, постановою серії АР 331490 від 14.09.2016 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Маріуполі, рядовим Сухарєвим Я.Г., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, у вигляді штрафу 425 грн.

Даною постановою, зазначено, що водій ОСОБА_1 14 вересня 2016 року о 10 год. 04 хв., керуючи транспортним засобом «BMWх6», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись у м. Маріуполі по вул. Перша Слободка, 7, розмовляв по мобільному телефону, тримаючи телефон у руці, чим порушив п. 2.9.д ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 2.9.д ПДР України встановлено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Порушення ж наведеної норми тягне за собою наслідки, встановлені частиною другою статті 122 КУпАП, а саме накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд не приймає до уваги ствердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення в тому числі і передбачені ч.2,3 ст.122 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

В ч.2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Також доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що постанова серії АР 331490 від 14.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає чинному законодавству.

Разом із тим, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або

подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, проте, враховуючи обставини вчинення правопорушення, а саме що скоєне правопорушення 14.09.2016 року наслідків не потягнуло, особливої небезпеки для дорожнього руху не виникло, те, що правопорушення не створило перешкод для руху пішоходів, враховуючи особу порушника, суд вважає можливим звільнити останнього від відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 70, 158-163, 167 КАС України, ст. 22, ч.1 ст. 122, 288, 293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови- задовольнити частково.

Постанову серії АР 331490 від 14.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП залишити в силі.

Змінити захід стягнення, визначений в постанові серії АР 331490 від 14.09.2016 року, а саме штраф у розмірі 425 грн. замінити усним зауваженням, закривши провадження по справі на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області на протязі десяти днів з дня оголошення постанови, а у разі, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання в повному обсязі, які не були присутні з моменту отримання копії постанови.

Суддя Курбанова Н. М.