Справа № 2а-5536/10/2570
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5536/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі :

Головуючої судді Баргаміної Н.М.

при секретарі Галенко Р. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Габріель» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.03.2010 року звернувся до суду з позовом до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати дії відповідача неправомірними в частині неприйняття заяв щодо реєстрації рідного брата ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зобовязати відповідача прийняти заяви щодо реєстрації рідного брата ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2, та зобовязати відповідача зареєструвати рідного брата ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3.

Свої позовні вимоги мотивує наступним. Згідно зі ст.3 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» держава гарантує кожному ветерану служби рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб. Позивач є ветераном військової служби. Відповідно до ст.65 Житлового кодексу Української РСР , наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї , які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Позивач, будучи наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою : м.Чернігів, вул. Єськова, б.14 а, кв.6, звернувся з вимогою зареєструвати за вказаною адресою рідного брата ОСОБА_1, але в такій реєстрації йому було відмовлено. Вважаючи таку відмову відповідача неправомірною, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Позивач в судовому засіданні позов та його мотиви підтримав повністю посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. В наданих суду запереченнях від 25.11.2010 року зазначив, що позовні вимоги є безпідставними з огляду на наступне. Рідний брат позивача чинним законодавством не відноситься до членів його сімї і, в даному випадку, лише за рішенням суду виникне можливість реєстрації його, як члена сімї. Крім того, вказував, що ні позивач, ні його брат жодного разу не зверталися до відповідача у будь-якій письмовій формі, в звязку з чим позовні вимоги є необґрунтованими.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив суду, що факту місця проживання рідного брата позивача за адресою: АДРЕСА_3 не встановлено у порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, наголошував, що відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР брат не відноситься до членів сімї позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на слідуючих підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Габріель» з заявою від 05.03.2010 року, в якій просив повідомити його про причини відмови у вселенні, а відповідно і в реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 його членів сімї, зокрема рідного брата.

Листом № 48 від 22.03.2010 року було повідомлено позивача, що ТОВ «Габріель» не проводить вселення до квартир громадян. Згідно ст. 24 Житлового кодексу Української РСР ТОВ «Габріель» як житлово-експлуатаційна організація не наділена повноваженнями визнання осіб членами сімї наймача та проводити реєстрацію їх місця проживання або замінювати при цьому державні органи. Крім того, позивачу було розяснено , що відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

В матеріалах справи містяться листи відповідача за № 2870 від 10.11.2010 року та № 2204 від 30.11.2010 року, за підписом начальника СГІРФО Деснянського ВМ України в Чернігівській області, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та його брат з приводу реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до СГІРФО Деснянського ВМ ЧМВ УМВС області не звертався.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними актами, а також порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і випадки їх обмеження визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до статті 3 цього Закону , реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

В статті 8 вказаного Закону зазначено, що реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.

Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі (ст. 11 вищезазначеного Закону).

Спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань реєстрації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2002 № 844 «Про утворення Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб» є Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (урядовим органом, що функціонує у системі МВС, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові внутрішніх справ).

Департамент, управління (відділи) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі , відділи (сектори) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь, відділів МВС (далі - підрозділи), пункти тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становлять службу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, керівним органом якої є Департамент.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, обставини щодо відмови відповідача у проведенні реєстрації повинні бути підтверджені офіційною відмовою відповідача або документами, які він відмовився прийняти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» затверджено, зокрема, зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні.

Так, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_2 про реєстрацію його місця проживання, проте на даних заявах відсутні відмітки про подачу даних заяв до уповноваженого на це органу, що свідчить про відсутність порушень прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Крім того при прийнятті даного рішення суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.

Заява про реєстрацію місця проживання, зразок якої затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 р. № 985 містить примітку про те, що особи, які досягли 15-річного віку, подають заяву особисто.

Отже, ОСОБА_2 наділений правом на захист своїх інтересів у спорах, що виникають у публічно-правових відносинах.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.17,18,104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Баргаміна Н.М.