Справа № 806/2446/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" лютого 2017 р. Справа № 806/2446/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної поліції України про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні ,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України () про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 274158 грн. 00 коп. та компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 145121 грн. 70 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 р. позов задоволено.

Стягнуто з Національної поліції України () на користь ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі 274158 грн. 00 коп.

Стягнуто з Національної поліції України () на користь ОСОБА_4 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 145121 грн. 70 коп. за період з 2 лютого 2016 року до 18 листопада 2016 року.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у період з 1990 року до 31 січня 2016 року перебував на службі в органах внутрішніх справ УРСР, органах внутрішніх справ України та Національної поліції України на різних посадах. Остання посада, яку він займав і з якої звільнився була - начальник управління внутрішньої безпеки в Житомирській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Судом встановлено, що наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції від 29 січня 2016 року №11 о/с ОСОБА_4 звільнено за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у поліції - 27 років 05 місяців 09 днів. У пільговому обчисленні - 29 років 06 місяців 26 днів (а.с.11).

На час розгляду справи позивач є пенсіонером Національної поліції.

При звільненні йому не було виплачено одноразову грошову допомогу і він звертався до Національної поліції України про здійснення її виплати. Однак, за результатом розгляду скарги листом Департаменту внутрішньої безпеки від 1 листопада 2016 року №1280/42-03/04-16 повідомлено, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України щомісячно направляються до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України відомості про потребу коштів для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Однак, у зв'язку з тим, що вказані кошти не надійшли, провести їх виплату неможливо (а.с.15, 17).

Згідно довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції Украйни від 31 жовтня 2015 року №405 позивачу дійсно було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 274158 грн. 00 коп. (а.с.20), але не виплачено.

Вважаючи свої права на виплату одноразової грошової допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні порушеними Національною поліцією України, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог позивача про стягнення з Національної поліції України одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_4, оскільки порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 та норми статті 116 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Як визначено в пункті 1 статті 15 вказаного Закону, територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюється на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у мелісах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на їх утримання.

Відповідно до пункту 7 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах.

Так, наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 затверджено Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.сп.41-49).

Відповідно до п. 5 розділу V цього Положення, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є самостійною юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має .

Розділом IX Законом України «Про Національну поліцію» регламентовано соціальний захист поліцейських. У даному Розділі міститься стаття 102, якою передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту 28 пункту 2 Розділу V Положення про Департамент внутрішньої безпеки, саме до повноважень начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відноситься організація роботи з питань соціального захисту працівників Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Відтак, Національна поліція України та Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є окремими та самостійними юридичними особами, які мають різні ЄДРПОУ, баланси та рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Судом встановлено, що позивач проходив службу на посаді, що знаходиться у штаті Департаменту внутрішньої безпеки, що має статус юридичної особи, грошове забезпечення йому нараховувалося та виплачувалось саме вказаним міжрегіональним територіальним підрозділом.

Наказом директора Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29.01.2016 року №11о/с ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил за пунктом 2 (через хворобу) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В подальшому одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_4 була нарахована Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, що підтверджено довідкою про нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби від 31.10.2016 № 405 (а.сп.19).

Відтак, саме Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, де проходив службу позивач і визнає наявність обов'язку перед ОСОБА_4 щодо сплати одноразової грошової допомоги і обліковує її в своїх бухгалтерських документах.

Всупереч вказаним нормативно-правовим актам, суд першої інстанції, посилається на статтю 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у якій встановлено, що одноразова грошова допомога особам, які мають право на пенсії за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Такий висновок суду є помилковим, оскільки допущено невірне трактування Закону. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції (Національну поліцію) складають: центральний орган управління поліцією (тобто Національна поліція України) та територіальні, міжрегіональні органи поліції (в тому числі Департамент внутрішньої безпеки НПУ). А тому, відповідно до вимог Закону, грошову допомогу позивачу має виплачувати Департамент внутрішньої безпеки НПУ, який є складовою Національної поліції.

Згідно ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів зазначає, що Національна поліція України не є суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги працівникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, оскільки вона не виплачувала позивачу грошове забезпечення, не здійснювала з ним розрахунок при звільненні та не видавала довідок про грошове забезпечення позивача та суму вихідної допомоги, яка підлягає виплаті позивачу.

Суд першої інстанції вище вказане залишив поза увагою і помилково визначив належним відповідачем Національну поліцію України, хоча в ході розгляду справи було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не з'ясовано належним чином обставини справи та зроблено помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову, стягнення з Національної поліції України заборгованності по виплатам ОСОБА_4

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до ст.202 КАС України з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову до Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2016 р. скасувати та прийняти нову.

Позов ОСОБА_4 до Національної поліції України про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10009

Євчук Г.В.-представник відповідача, вул.Богомольця,10, Мсп601,

Центральна Частина Києва, Київ, 01601

3- відповідачу/відповідачам: Національна поліція України вул.Академіка Богомольця,10,м.Київ,01024

4-третій особі: - ,