Справа № 800/44/17
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31 січня 2017 року м. Київ П/800/44/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Цвіркун Ю.І., перевіривши

позовну заяву ОСОБА_1

до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якому просить:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яка не вжила заходів належної перевірки викладених фактів та обставин ознак дисциплінарного проступку судді ОСОБА_3. Апеляційного суду Дніпропетровської області та не вказала дату скарги, яку не взяла до провадження;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України відкрити дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_3. Апеляційного суду Дніпропетровської області;

- стягнути за рахунок державного бюджету на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, у найменший термін, діями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в сумі 39 000 грн.;

- окремою ухвалою звільнити позивача від сплати судового збору згідно ст. 172 СК України, п. 13 частини другої ст. 3, п. 9 частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з додержанням норми Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави;

- скасувати ухвалу № 8вк-9878/15 Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.05.16 року;

- в порядку підготовки справи до слухання, витребувати матеріали з приводу скарги позивача до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, скаргу, ухвалу № 8вк-9878/15 Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.05.16 року, ухвалу від 09.09.16 року Вищого адміністративного суду України справа № 800/411/16 та поштове повідомлення про отримання їх позивачем;

- в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до державної податкової служби України про місячний дохід позивача і скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб про його місячний дохід;

- з власної ініціативи витребувати необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи;

- в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до Управління праці та соціального захисту населення Криворіжського виконкому Тернівської районної ради у Дніпропетровській області про місячний дохід позивача, що є доказом його скрутного матеріального положення;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України додержуватися і правильно застосовувати ст. 1, 22, 55, 68 Конституції України, норми частин першої, другої, восьмої ст.11 Закону України «Про державну службу», ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» при прийнятті рішення згідно скарги від 11.12.15 року та письмово повідомити його про місце, день і час, коли скарга від 11.12.15 року буде розглянута по суті;

- визнати дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили статей 1, 3, 6, 8, 22, 32, 34, 55, 68 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформацію»;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вжити систему заходів для ОСОБА_1, спрямованих на усунення правових та інших причин виникнення складних життєвих обставин і попередження виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю необхідної йому інформації, відмовою у розгляді скарги від 11.12.15 року по суті та порушення права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- визнати дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України неправомірними з 11.12.15 року по 21.10.16 року під час розгляду скарги від 11.12.15 року;

- визнати дії чи бездіяльність Держави Україна в особі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з 11.12.15 року по 21.10.16 року такими, що порушили порядок розгляду скарги від 11.12.15 року щодо: - порушення права на інформацію, права на управління державою; - невжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових та інших причин виникнення складних життєвих обставин, не попередивши виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю необхідної для позивача інформації про роз'яснення з приводу оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з посиланням на законодавство, строки; - несприяння йому, як особі, що перебуває у складних життєвих обставинах, які він не в змозі подолати за допомогою наявних засобів і можливостей та контролю поведінки суддів у державній установі і протидії корупції у судовій владі; - порушення права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - порушення права, будь-якими незабороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань;

- поновити строк звернення до суду у зв'язку із зазначеними причинами пропуску.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі згідно із статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з'ясовано таке.

В силу пункту 4 частини першої статті 106 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Аналіз цієї норми вказує на те, що під обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід розуміти конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

В недодержання названої норми позивачем не викладено обставини, яким він обґрунтовує свої вимоги до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Так, у своїй заяві позивач посилається на те, що він звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою на дії судді Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 під час розгляду справи № 215/5142/15-к. Однак його скаргу членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2, на думку позивача, неправомірно повернуто без розгляду ухвалою від 26.05.2016 року № 8вк-9878/15.

У позовній заяві відсутні будь-які доводи стосовно допущення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України як колегіальним органом норм закону щодо позивача під час здійснення владних управлінських функцій. Не зазначено у чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів відповідним суб'єктом. При цьому у позовній заяві не розмежовані вимоги до Комісії як колегіального органу та до відповідної посадової особи Комісії.

Крім того, за змістом статей 18, 171-1 КАС України Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції уповноважений розглядати справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

У частині першій статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, закріплено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради правосуддя; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Відповідачами у справах, що розглядаються Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції можуть бути лише визначені законом суб'єкти владних повноважень (перелік їх є виключним).

Таким чином, оскарження рішення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України до Вищого адміністративного суду України не відповідає нормам КАС України.

Отже, пред'явлений позов не узгоджуються із наведеними нормами в частині суб'єктів владних повноважень, до яких можуть бути заявлені позовні вимоги у Вищому адміністративному суді України.

У частині п'ятій статті 171-1 КАС України передбачено, що Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Ураховуючи вищезазначену норму статті 171-1 та приписи статті 2 «Завдання адміністративного судочинства», статті 162 «Повноваження суду при вирішенні справи» КАС України, «визнання права» не є компетенцією Вищого адміністративного суду України під час розгляду справ.

Разом з тим, частиною першою статті 89 КАС України передбачено, що особа, яка звертається до адміністративного суду, зокрема із позовною заявою, повинна сплатити судовий збір.

Частина третя статті 106 КАС України зокрема передбачає, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною другою статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору.

Позивач заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Однак підтвердження для висновку про те, що майновий стан позивача свідчить про необхідність звільнення його від сплати судового збору відсутні, а тому підстав для звільнення його від оплати судових витрат за пред'явлені вимоги майнового та немайнового характеру не вбачається.

Позивач вказує на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі статті 172 Сімейного кодексу України, пункту 9 частини першої статті 5 та пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Частиною другої статті 172 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Слід зазначити, що у цьому випадку позивач не звертався з позовом, як законний представник непрацездатних, немічних батьків, а діє самостійно, подав позов від свого імені.

Згідно ж з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Тобто, вищевказаним Законом не передбачено звільнення від сплати судового збору осіб, які здійснюють догляд за інвалідами І групи, що звертаються до суду за захистом своїх прав, а не прав інвалідів.

Пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, це законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 4 частини 4 статті 105 КАС України (стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю).

Водночас, відповідно до частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

На даний час відсутні підстави для відкриття позовного провадження за вимогами позивача щодо вирішення публічно-правового спору, оскільки, як зазначалось, судовий збір позивач не сплатив та у звільненні його від сплати судового збору суд відмовляє, у зв'язку з чим відсутні і підстави для відкриття провадження за вимогою про відшкодування шкоди, оскільки ця вимога може бути вирішена лише разом із вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Оскільки до позовної заяви документ про сплату судового збору не додано, а також не подано документ, який свідчить про звільнення від його сплати, є підстави вважати, що позивачем не дотримано вимоги статті 106 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, таку позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення зазначених вище недоліків шляхом приведення тексту позовної заяви у відповідність до названих норм Кодексу та долучення документу про сплату судового збору або документу, який свідчить про звільнення від його сплати.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк до 17 лютого 2017 року на усунення зазначених вище недоліків позовної заяви шляхом приведення тексту позовної заяви у відповідність до названих норм Кодексу адміністративного судочинства України та долучення документу про сплату судового збору або документу, який свідчить про звільнення від його сплати.

4. Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява буде повернута йому відповідно до статті 108 КАС України, а в разі усунення недоліків у відповідний строк позовна заява вважатиметься поданою в день первинного її подання до адміністративного суду.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя Ю.І. Цвіркун