Справа № 2-а-8403/10
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8403/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л., розглянувши у скороченому провадженні в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльність, перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати на її користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010 р. по 31.08.2010 р., визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку і виплати підвищення пенсії.

Ухвалою суду позовні вимог за періоди, що перевищують визначений ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду, згідно із ст.ЮО КАС України залишено без розгляду, а у іншій частині вимог за періоди з 24.03.2010 р. по 31.08.2010 р. відкрито скорочене провадження.

Представник відповідача в письмових запереченнях проти позову позовні вимоги позивача не визнав, не заперечуючи соціальний і правовий статус позивача як „дитини війни" пояснив, що управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді, як територіальне управління не має жодного відношення до коштів державного бюджету. Вважає, що жоден з правових актів, які регулюють дані правовідносини не покладає обов'язку на органи Пенсійного фонду нарахування та проведення зазначених в позові виплат, наполягаючи на застосуванні шестимісячних строків звернення до адміністративного суду.

Розглянувши у скороченому провадженні дану справу, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ, дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення та паспорту позивача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є дитиною війни, тобто вона має право на пільги передбачені Законом України „Про соціальний захист дітей війни", що не заперечується відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримує інші види підвищення пенсії за віком та інші щомісячні державні соціальні допомоги.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 вказаного Закону, дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 17 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2006 рік. Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006 року №3367-ІУ п.17 ст.77 вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак, протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" в зазначеній частині не реалізовані.

Пунктом 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007" від 19.12.2006 року № 489-У дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-ГУ на 2007 рік зупинено.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнанні неконституційними.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України, відповідно до якої Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не ... має.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-УІ, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-ХП визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI, визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 1 січня 2008 року позивачу підвищено пенсію на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 28.12.2007 року). З 22 травня 2008 року, на підставі рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008, перерахунок пенсії з урахуванням ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 18.11.2004 року) позивачу управлінням Пенсійного фонду України в місті Кіровограді не проводився.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

У справі „Кечко проти України"' Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе і право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством, не приймається судом до уваги, оскільки ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. З огляду на викладене, дане питання цілком врегульоване чинним законодавством України.

Крім того, незважаючи на компетенцію деяких органів влади по наданню обов'язкових роз'яснень щодо виконання вимог законодавства, наявність чи відсутність будь-яких відомчих чи міжвідомчих роз'яснень, інструкцій та розпоряджень щодо механізму виконання норм Закону України не може бути підставою для невиконання цих норм, якщо це тягне за собою порушення прав та законних інтересів громадян України.

Відповідно до п.1, п.З, п.15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політика, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, тощо, які здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, міст Києва та Севастополя, управління в районах, містах і районах у містах.

Судом встановлено, що позивач відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни та відповідач нараховує позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж визначено вищезазначеним законодавством, а тому позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві підвищення пенсії згідно зі ст.6 Закону України ,Діро соціальний захист дітей війни" за період з 24.03.2010 р. по 31.08.2010 р. є правомірними. Відтак за вказаний період знайшла своє підтвердження протиправна бездіяльність управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу вказаного підвищення до пенсії.

Згідно із ч.І ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відтак за вказаний період знайшла своє підтвердження протиправна бездіяльність управління

Пенсійного фонду України в місті Кіровограді.

З огляду на викладене та керуючись ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 1, 6, 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195- IV (із змінами та доповненнями), ч. 4 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-ХП, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-1, п.17 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 року № 3235-ІУ (із наступними змінами), ст. 58, п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року № 489-У, п. 2 п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107-VI, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.ст.7, 158-163, 183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно зі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" за період з 24.03.2010 р. по 31.08.2010 р. в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді провести перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як це передбачено ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 24.03.2010 р. по 31.08.2010 р. з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2