Справа № 227/122/17
Суддя: Тимофєєва Г. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайнний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Тимофєєвої Г.Л.

при секретарі Сухіна О.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інженера БДПС ГУНП в Донецькій області взводу з обслуговування стаціонарного посту № 6 роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Донецькій області капітана поліції Федорчука М.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП і закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19 січня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Федорчука М.М. - інженера БДПС ГУНП в Донецькій області капітана поліції, в якому просив скасувати постанову серії АР № 958422 від 10.01.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.10.2017 року о 12 год. 20 хв. на 184 км автошляху Запоріжжя - Донецьк, він керував автомобілем «ВАЗ 2105» та був зупинений інженером БДПС ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Федорчуком М.М., за те що, нібито порушив вимоги п. 2.3 «в», п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України. За даним фактом відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим. Стверджує, що не порушував вимоги п. 2.3 «в», п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України. Зазначив, що під час руху був пристебнутий ременем безпеки, мав при собі посвідчення водія, яке пред'явив поліцейському ДПС. Посилаючись на відсутність свідків, які б підтвердили факт вчинення ним порушень ПДР, обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, просив скасувати зазначену постанову, провадження по справі закрити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що 10.01.2017року о 12 год. 20 хв. рухався на автомобілі «ВАЗ 2105» разом з ОСОБА_5 з боку населеного пункту Мар»їнки в бік м. Добропілля. На 184 км автошляху Запоріжжя - Донецьк, був зупинений працівником поліції. Він намагався з'ясувати у працівника БДПС причину своєї зупинки та отримав відповідь, що нібито рухався не пристебнутий ременем безпеки та з вимкнутими фарами ближнього світу, а включені були лише габаритні вогні. Він вийшов з авто, протер фари та показав, що вогні ввімкнуті, світло не видно через бруд.

Після чого, як пояснює ОСОБА_1, інспектор поліції запропонував йому пред'явити посвідчення водія, на що він погодився і показав відповідний документ, а поліцейський сфотографував на свій мобільний телефон посвідчення ОСОБА_1 з обох боків та його паспорт громадянина України. Вважаючи причину своєї зупинки безпідставною, та заперечуючи проти зйомки особистих документів на телефон працівника поліції, ОСОБА_1 в подальшому відмовився пред'являти посвідчення водія поліцейському та підписувати постанову про адміністративне правопорушення, складену капітаном поліції Федорчуком М.М. відносно нього за порушення п. 2.3 «в» та п. 2.1. «а» ПДР України. На підтвердження скоєння водієм вказаних адміністративних правопорушень, Федорчук М.М. показав водію декілька фото автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_1 В цей час, спілкування ОСОБА_1 та Федорчука М.М., на особистий мобільний телефон знімав інший працівник поліції або військовослужбовець, з чим ОСОБА_1 категорично не погодився, оскільки вважав, що фото, відео зйомку можна проводити лише спеціально працюючим засобом фото - і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначив, що складання постанови мало бути проводитьсь за присутності не заінтересованих свідків. Пояснив, що поліцейських було троє. Для з'ясування правомірності дій відповідача по справі, встановлення особи водія відповідно паспорту громадянина України, ОСОБА_1 погодився проїхати у райвідділ поліції м. Мар»їнки, а також висловився щодо оскарження дій поліцейського в прокуратурі. Після підписання складеної постанови про адміністративне правопорушення, отримав її другий примірник та поїхав додому. Посилаючись на порушення вимог Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС України 27.03.2009 за N 111, КУпАП, позивач просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності а провадження по справі закрити.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду до суду не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що оскаржувана постанова винесена правомірно, факт відмови ОСОБА_1 пред'явити посвідчення водія підтверджується самою постановою, відео фіксацією події та копіями рапортів співробітників ДПС, що були присутні при складанні постанови: Білозьорова І.О., Баліоза В.Ф., Солодова С.В. та самого Федорчука М.М., які він додав до письмових заперечень. Крім того, відповідач долучив до заперечень копію оскаржуваної постанови серії АР № 958422 від 10.01.2017 року.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитав свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини, та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Згідно частини другою зазначеної статті, поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 10.10.2017 року інженером ДПС ГУНП в Донецькій області взводу з обслуговування стаціонарного посту № 6 роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Донецькій області капітаном поліції Федорчуком М.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 958422. З тексту постанови вбачається, що 10.01.2017р. о 12 год. 20 хв. на 184 км автошляху Запоріжжя - Донецьк, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2105» номерний знак НОМЕР_1 та не був пристебнитий ременем безпеки та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.3 «в», п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як зазначалося вище, в постанові про адміністративне правопорушення вказано на порушення позивачем частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення двох правопорушень, зокрема керував автомобілем та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України, а також на вимогу працівника інженеру БДПС ГУНП не пред'явив посвідчення водія, відповідної категорії, що є порушенням п. 2.1. «а» ПДР України.

За порушення п. 2.3. «в». ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Проте, в порушення зазначених вимог, інженером БДПС ГУНП в Донецькій області взводу з обслуговування стаціонарного посту № 6 роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Донецькій області капітаном поліції Федорчуком М.М. під час складення постанови серії АР № 958422 від 10.01.2017 року відносно ОСОБА_1, взагалі не зазначено рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та не вирішено питання про накладення стягнення відповідно до вимог ст. 36 КУпАП.

Крім того, як вбачається з копії постанови про адміністративне правопорушення від 10.01.2017р. (а.с. 4), графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена.

Разом з тим, з копії зазначеної постанови, що була долучена відповідачем до письмових заперечень, вбачається, що в графі 8 міститься відмітка, що до постанови додаються пояснення та 4 рапорти, а також міститься роз'яснення положень ч.2 ст. 308 КУпАП, яких немає на копії, що була вручена позивачу.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, затв. в Мінюсті 10.11.2015р. за № 1408/27853, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, як вбачається із змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення, до неї не долучено жодних доказів того, що позивачем дійсно було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

В судовому засіданні був досліджений долучений до заперечень відеозапис, з відео зображенням спілкування ОСОБА_1 та Федорчука М.М., що мав місце 10.01.2017р. о 12.20 год. Проте, відповідач ОСОБА_1 суду пояснив, що вказаний запис є неповний та не в повній мірі відображає всі події того дня, а містить лише кінець розмови, сам же початок спілкування, який би підтвердив, що посвідчення водія ОСОБА_1 пред'явив на вимогу поліцейського, відсутній.

Разом з тим, суд враховує пояснення свідка ОСОБА_5, який в удовому засіданні зазначив, що 10.01.2017 року він з ОСОБА_1 рухався на автомобілі ВАЗ 2105 на 184 км автошляху Запоріжжя - Донецьк. Під час зупинки автомобіля працівниками поліції, позивач не порушував ПДР України. Пояснив, що фари на авто були ввімкнуті та на вимогу поліцейського ОСОБА_1 показав посвідчення водія. Після того, як останній не погодився з причиною зупинки, з тим, що працівник поліції сфотографував його документи на власний телефон, вів відео зйомку телефоном, він відмовився надавати документи та погодився поїхати у райвідділ м. Мар»їнки для встановлення його особи та оскарження дій працівника поліції.

В судовому засіданні відповідачем суду не було представлено належних доказів, зокрема, пояснень свідків, показань технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху, які б свідчили про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України. Наразі, запис нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора поліції відсутній. Той факт, що такий запис не здійснювався відповідачем в судовому засіданні не спростовано.

За приписами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до норм статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною 3 статті 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний належними та допустимими доказами довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пунктів 2.1 «а» та 2.3. «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Щодо посилань відповідача на рапорти Білозьорова І.О., Баліоза В.Ф., Солодова С.П. та Федорчука М.М., які чергували разом з відповідачем та зазначили, що ОСОБА_1 не було пред'явлено посвідчення водія, суд критично ставиться до останніх, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні як свідки, а копії документів долучених до заперечень не відповідають вимогам та порядку засвідчення копій документів визначеному пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого стандартом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55). У зв'язку з чим, суд розцінює вказані докази як недопустимі.

Крім того, докази, що позивач керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар відсутні, а тому вважати причину зупинки водія ОСОБА_1 правомірною, неможливо.

Інших об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Дослідивши у судовому засіданні відео файл, що міститься на наданому відповідачем диску СD-R, надавши йому оцінку у сукупності із показаннями позивача та свідка ОСОБА_5, суд дійшов до висновку, що дії відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст.36, 279, 280, 283 КУпАП, та п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, і є протиправними.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 958422 від 10.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП слід скасувати.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог, виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Належним способом захисту порушеного права позивача суд вважає визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваної постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 126, 247, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 1, 10, 11, 18, 71, 128, 158 - 163, 171-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову інженера БДПС ГУНП в Донецькій області взводу з обслуговування стаціонарного посту № 6 роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Донецькій області капітана поліції Федорчука М.М. в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 958422 від 10.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 02 лютого 2017 року.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти днів.

Постанова набирає законної сили з моменту отримання повної копії постанови, якщо постанова не була оскаржена. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання повної копії постанови.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

02.02.2017