Справа № 809/1937/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2017 р. Справа № 809/1937/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кишинського М.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів,

до відповідача: Приватного підприємства "Металік-плюс"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 11431,59 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Металік-плюс" (далі відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 11431,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, згідно із положеннями Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", повинен був забезпечити працевлаштування одного інваліда. Оскільки дану вимогу Закону відповідачем не виконано, до нього застосовано адміністративно-господарські санкції в сумі 10166,67 грн та 1264,92 грн пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій. Застосовані до відповідача адміністративно-господарські санкції ним добровільно не сплачені, а тому підлягають стягненню в судовому порядку.

Представник позивача позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що станом на 2015 рік у відповідача був працевлаштований інвалід, а саме директор Приватного підприємства "Металік-плюс". Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що в адміністративному позові слід відмовити з наступних підстав.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами регулюються Законом України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні за № 875-XII від 21.03.1991 року (надалі також Закон №875).

Приписами статті 17 Закону №875 передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відповідно до абзаців 1, 2, 8, 9 та 10 статті 19 Закону №875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

У відповідності до розрахунку суми позову, предявленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів щодо відповідача (а.с.10), визначено загальну суму до сплати в розмірі 11431,59 грн.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача в 2015 році був працевлаштований інвалід ОСОБА_3, що підтверджується випискою з протоколу ЛКК від 16.01.2017 №6 (а.с.22), копією трудової книжки ОСОБА_3 з записом про прийняття на роботу директором ПП «Металік-Плюс» (а.с.24-25), довідкою про отримання ОСОБА_4 соціальної пенсії інваліда з дитинства ІІ групи (а.с.26), копією посвідчення інваліда з дитинства серії АГ №221782 (а.с.27), копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0635066 (а.с.28), копією довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 12.12.2013 із зазначенням керівника відповідача ОСОБА_3 (а.с.29).

Вивчивши та проаналізувавши дані, суд вважає їх достатніми доказами, які підтвердили факт працевлаштування одного інваліда в 2015 році у відповідача.

Абзацом 1 статті 20 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Враховуючи досліджені докази та встановлені судом обставини відповідачем працевлаштовано інваліда в 2015 році, тим самим забезпечено середньооблікову чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях з розрахунку - одне робоче місце, відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Таким чином в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в загальному розмірі 11431,59 грн, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 01.02.2017 року.