Справа № 2а-5973/10/2570
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5973/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

при секретарі - Дурицькій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Козелецького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття,-

В С Т А Н О В И В :

29.11.2010 року Козелецький районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( далі - Козелецький районний центр зайнятості ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 4 131,48 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Козелецькому районному центрі зайнятості з 17.09.2008 р. та отримувала соціальні послуги та забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 N 307 сума незаконно отриманого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг у розмірі 4 131,48 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надіслала заяву та письмові заперечення в яких просила справу розглянути без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити посилаючись на те, що вона своєчасно звернулася до ДПІ у Козелецькому районі щодо припинення підприємницької діяльності, що підтверджується довідками які вона надіслала до суду разом з запереченням.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 р. №803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом 1 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні можуть звертатися всі незайняті громадяни, які бажають працювати, а також зайняті громадяни, які бажають змінити професію або місце роботи, влаштуватися на роботу за сумісництвом чи у вільний від навчання час.

ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Козелецькому районному центрі зайнятості з 17.09.2008 р. та отримувала соціальні послуги та забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Підпунктом «б» п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Відповідно довідки Державного реєстратора Козелецької районної Державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1) була фізичною особою-підприємцем в період з 14.03.2005 року по 22.10.2009 рік.

ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 в графі «Стан фізичної особи-підприємця:» вказано «припинено» без зазначення дати.

Довідкою ДПІ у Козелецькому районі №2747 від 01.07.2009 р. підтверджується, що у звязку з прийняттям рішення фізичною особою-підприємцем щодо припинення підприємницької діяльності, про це внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.12.2008 р. за № 2000281.

Ствердження позивача проте що відповідач навмисно увів в оману працівників Козелецького районного центру зайнятості при написанні заяви, що він не є фізичною особою-підприємцем в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Позивач не надав ніяких доказів щодо заняття відповідачем підприємницькою діяльністю і отримання ним прибутку в цей період.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач своєчасно надав всі довідки до Єдиного Державного реєстру для припинення підприємницької діяльності, а тому факт несвоєчасного зняття з державної реєстрації не є доказом того, що відповідач займався підприємницькою діяльністю, та не виконав своєчасно процедуру припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не надав суду доказів, щодо неправомірності дій відповідача, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову так як позовні вимоги є необґрунтовані.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог Козелецького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д'яков В.І.