Справа № 489/5104/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5104/16-а
Номер провадження 2-а/489/42/17
Постанова

Іменем України

31 січня 2017 року о 15 год. 10 хв. місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача Корінь В. О., представника відповідача Тарасюк І. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі-позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач 1), інспектора патрульної служби Корінь Віталія Олександровича (далі-відповідач 2) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. З вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Просив суд визнати дії інспектора патрульної служби 1 роти 3 батальйону УПП лейтенанта поліції Коріня В. О. щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 06.10.2016 серії АР №041669 відносно позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірними; постанову від 06.10.2016 серії АР №041669 скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 29.11.2016, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості другого відповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

29.11.2016 до суду від представника відповідача 1 надійшли письмові заперечення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позов. В судовому засіданні 11.01.2017 позивач вимоги підтримав.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

06.10.2016 інспектором роти 1 батальйону 3 УПП в м. Миколаєві лейтенантом поліції Корінь В. О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №041669, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач на перехресті вул. 9-а Поперечна та вул. Фрунзе не надав переваги у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України.

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 визначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 ,,Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положеннями частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, наданого представником відповідача, позивач дійсно не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі. З відео видно, що перед перехрестям на дорозі по якій рухався позивач встановлено знак 2.1 "дати дорогу". Позивач не надала переваги в русі автомобілю патрульної поліції, що призвело до зменшення швидкості. Вказане підтверджується відеозаписом та поясненнями відповідача 2.

Суд не може прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_5, оскільки вони не відповідають обставинам, які містяться на відеозапису.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач 2 незаконно розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 п. 2.3 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Позивач не заявляв клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів, ознайомлення з матеріалами справи або надання правової допомоги, тому не можна говорити про порушення його прав у результаті розгляду справи на місці зупинки.

Також посилання позивача на те, що частину процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснив інший інспектор поліції, не може бути прийнято судом, оскільки це не порушило прав позивача (права було роз'яснено) і не призвело до неправильного вирішення справи.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, достатності і достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП суд

постановив

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора патрульної служби Корінь Віталія Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 041669 від 06.10.2016.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв