Справа № 826/6687/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Київ К/800/4779/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року

у справі № 826/6687/15

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (далі - ПАТ «Старокиївський банк») Пантіної Л.О., в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили:

- визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної О.А. при складанні протоколу, яким оформлено результати роботи комісії з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Старокиївський банк», утвореної на підставі наказу № 23 від 24 червня 2014 року та наказу від 29 серпня 2014 року про зупинення виплат та визнання нікчемними транзакцій та договорів в частині, що стосується правочинів, укладених між ПАТ «Старокиївський банк» та позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіну О.А. внести ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- зобов'язати Фонд затвердити реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» Пантіної О.А. № 61 від 29 серпня 2014 року в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів за договорами укладеними із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 28 травня 2014 року № 05/1648-2014, № 8311, від 16 червня 2014 року № 8630, від 28 травня 2014 року № 8630, № 8308, № 05/1647-2014, № 8312; зобов'язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» Пантіну О.А. та Фонд відповідно подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївській банк» за рахунок Фонду та включити їх до загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївській банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виявлено нікчемний правочин та застосовано наслідки нікчемності правочину. Вказує, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, у справі № 826/16399/14 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду та Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» про включення їх до загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївській банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Вказане рішення, зазначає відповідач, має преюдиційне значення для вирішення даного спору, оскільки ним фактично встановлено правомірність дій Фонду та його уповноваженої особи. Вказує про фіктивність операції щодо зняття коштів з каси банку та укладення договорів банківського вкладу, банківського рахунку позивачів.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач ОСОБА_4 не погоджується з касаційною скаргою, тому просить відхилити її, рішення судів залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що між позивачами та ПАТ «Старокиївській банк» укладено договори банківського вкладу, зокрема, між:

- ОСОБА_3 та ПАТ «Старокиївській банк» укладено Договір банківського вкладу «Недільний» від 28 травня 2014 року № 05/1648-2014 у гривні на суму 150000,00 грн. строком до 04 червня 2014 року під 1% річних;

- ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївській банк» укладено Договір банківського вкладу «Недільний» від 28 травня 2014 року № 05/1647-2014т у гривні на суму 122808,22 грн. строком до 04 червня 2014 року під 1% річних. Крім того, у ОСОБА_4 у ПАТ «Старокиївській банк» є поточний рахунок у доларах США № 5401 на підставі договору № 8630 від 16 червня 2014 року; згідно з випискою по рахунку станом на 03 липня 2014 року на рахунку наявні кошти в сумі 2552 дол. США;

- ОСОБА_5 та ПАТ «Старокиївській банк» укладено Договір банківського рахунку № 8312 від 28 травня 2014 року у доларах США; згідно з випискою по рахунку станом на 03 липня 2014 року наявні кошти в сумі 15310,00 дол. США.

Відкриття вказаних рахунків та зарахування коштів підтверджується квитанціями № 65334 від 28 травня 2014 року, № 65336 від 28 травня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 17 червня 2014 року № 50 розпочато процедуру виведення ПАТ «Старокиївський банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року № 563 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Старокиївський банк».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 вересня 2014 року № 92 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18 вересня 2014 року та призначену Пантіну Л.О. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» строком на 1 рік з 18 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 03 вересня 2014 року ПАТ «Старокиївський банк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 18 червня 2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки); виплати коштів будуть здійснюватись протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПАТ «Банк «Київська Русь».

Дізнавшись про свою відсутність в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивачі звернулись до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної О.А. з проханням роз'яснити про причини такого невключення.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною О.А. у листах від 03 жовтня 2014 року № 192/09-02, № 190/09-02, № 211/09-02 повідомлено, що питання про включення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 буде розглянуто.

Разом з тим, відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної О.А. № 61 від 29 серпня 2014 року, керуючись п. 6 ч. 2 ст. 37, ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», враховуючи рішення Виконавчої дирекції Фонду від 21 серпня 2014 року № 182/14 та 28 серпня 2014 року № 188/14, визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно з переліком, який додається до цього наказу, у тому числі за договорами укладеними із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 28 травня 2014 року № 05/1648-2014, № 8311, від 16 червня 2014 року т№ 8630, від 28 травня 2014 року № 8630, № 8308, № 05/1647-2014, № 8312.

Позивачі, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності правових підстав для невключення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин і надалі) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Більш детально процедуру визначення вкладників, складання списків осіб та черговості відшкодування Фондом коштів за вкладами визначено відповідним Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року N 14 (далі - Положення № 14; в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п.п. 3, 4 Розділу III Положення № 14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

П. 6 Розділу IV Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Відповідно до п. 2 Розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Таким чином, як вірно вказано судами першої та апеляційної інстанцій, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим, таким, що не відповідає закону.

Підставою для віднесення правочинів, вчинених від імені позивачів, до категорії нікчемних, як зазначає відповідач, є те, що на момент їх здійснення банк уже не міг виконати взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів позивачам і, тим більше, щодо виплати відсотків за договорами банківського вкладу, оскільки фінансовий стан банку вже не мав таких можливостей (п. 2. ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Проте, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається. Більше того, як вірно встановлено судами, розпорядче рішення відповідача (наказ Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» Пантіної О.А. № 61 від 29 серпня 2014 року в частині, що стосується позивачів, зокрема) взагалі не містить конкретно визначеної підстави визнання правочинів нікчемними.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст. 228 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Разом з тим, відповідачами не наведено, а судами не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемними правочинів, укладених позивачами з банком. Не надано також і доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є таким, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави тощо.

За таких обставин, твердження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» Пантіної О.А. щодо нікчемності транзакцій та правочинів за договорами із позивачами, є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що відповідачами не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивачів до переліку вкладників ПАТ «Старокиївській банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладників відповідно до договору банківського вкладу, а тому такі дії, рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» Пантіної О.А. суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправними.

Доводи відповідача, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, у справі № 826/16399/14 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду та Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївській банк» про включення їх до загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївській банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, що є доказом правомірності дій відповідачів, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на наступне. Вказане судове рішення мотивоване тим, що позивачами заявлено передчасні позовні вимоги без оскарження власне дій, рішень Фонду, його уповноваженої особи щодо визнання правочинів нікчемними, що і стало підставою для відмови в задоволенні позову у справі № 826/16399/14. Наведене свідчить, що судом не надавалась оцінка діям, рішенням Фонду, його уповноваженої особи щодо визнання правочинів нікчемними, невключення позивачів до переліку вкладників ПАТ «Старокиївській банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що є предметом розгляду даної справи. Отже, таке рішення не може мати преюдиційного значення для вирішення даного спору.

Щодо доводів відповідача про фіктивність операцій зі зняття коштів з каси банку та укладення договорів банківського вкладу, банківського рахунку позивачів, такі доводи є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, відповідач, стверджуючи про нікчемність договорів банківського вкладу, рахунку посилається на неправомірність дій працівників банку. Разом із тим такі обставини не можуть бути самостійною підставою для сумніву в добросовісності позивачів як вкладників при виконанні умов договору банківського вкладу. Доводи про наявність у працівників банку та позивачів спільного умислу на неправомірні дії, на думку відповідача, не підтверджуються жодними доказами. Натомість, вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відповідними квитанціями про зарахування коштів на відповідний рахунок, що відповідно до п. 2.9 Розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі та спростовують твердження відповідача про нікчемність укладених між позивачем та банком правочинів, транзакцій.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, визнавши протиправним рішення відповідача в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів за договорами укладеними із позивачами та зобов'язавши відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївській банк» за рахунок Фонду. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: