Справа № 554/9893/16-а
Суддя: Антонов С. В.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.01.2017 Справа № 554/9893/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:

головуючого судді - Антонова С.В.,

секретаря Плаксюк І.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Октябрського районного суду м.Полтави матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобовязати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 1 місяць 8 днів проходження строкової військової служби у рядах ОСОБА_3 армії, 1 рік 10 місяців і 29 днів навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті, 5 років 3 місяці 16 днів часу служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського районного виконавчого комітету Полтавської області, та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 15.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, який сплачений за подання позовної заяви.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказав, що відповідно до Постанови Верховної Ради України №1515-VІІІ від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів» та наказу виконуючого обовязки голови Ленінського районного суду м.Полтави від 14.09.2016 року №24-ос, позивач був звільнений з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

22.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області із заявою про призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці.

Із цього часу ОСОБА_2 перебуває на обліку у Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області, як пенсіонер суддя, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Щомісячне довічне грошове утримання йому призначено в розмірі 80 % від заробітку в сумі 24650,00 грн.

Нарахування довічного грошового утримання позивачу органами пенсійного фонду проводилось без врахування строку військової служби, часу навчання в Харківському юридичному інституті та часу служби на посаді слідчого відділу внутрішніх прав Полтавського районного виконавчого комітету Полтавської області.

До стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді відповідачем включено лише стаж роботи на посаді судді 18 років 5 днів. Час проходження військової служби з 04.05.1982 року по 12.06.1984 року (2 роки 1 місяць 8 днів), половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1985 року по 29.06.1989 року (1 рік 10 місяців 29 днів) та час служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського районного виконавчого комітету Полтавської області з 01.08.1989 року по 16.11.1994 року (5 років 3 місяці 16 днів) до відповідного стажу роботи не зараховано.

У звязку з цим, ОСОБА_2 вважає дії Полтавського обєднаного Управління пенсійного фонду України Полтавської областіпротиправними та просив суд зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним строкової військової служби, навчання, часу служби на посаді слідчого та зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату довічного грошового утримання з урахуванням виплачених сум.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити (а.с.33).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, що містяться у матеріалах справи. Вказала, що із заявою, встановленого зразка, яка передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 та зареєстровано у Міністерстві юстиції від 27.12.2005 року №1566/11846) позивач не звертався.

ОСОБА_2 звертався до управління пенсійного фонду із заявою, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», на яку, відповідно до зазначеного Закону, було надано відповідь, а не прийнято рішення про відмову.

Згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до визначеного переліку законів, у тому числі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Крім того, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 не визнаний неконституційним, а його дія не була зупинена в часі.

Посилання позивача на необхідність застосування норм Закону України «Про статус суддів» від 24 лютого 1994 року №4015-ХІ при розрахунку стажу судді також є безпідставним.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VII від 07.07.2010 року (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України, судді Конституційного суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Зарахування до стажу роботи на посадах судді періоду проходження військової служби, навчання у вищих юридичних закладах, служби в органах Міністерства внутрішніх справ, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено.

Позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду з 15.09.2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням стажу, зарахованого по 31.08.2016 року тривалістю 32 роки 9 місяців 8 днів та стажу роботи на посаді судді тривалістю 18 років 0 місяців 5 днів.

Довічне грошове утримання судді у відставці нараховано, згідно з довідкою про заробітну плату №02-21/1906 від 14.09.2016 року, виданою територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області, в розмірі 80% суддівської винагороди працюючого на такій же посаді судді 24650,00 грн., без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання (а.с.41-43).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 звільнений з посади голови Ленінського суду м. Полтави згідно з постановою Верховної Ради України №1515-VIII від 08.09.2016 року і наказу голови Ленінського районного суду м.Полтави від 14.09.2016 року №24-ос у відставку, та перебуває на обліку в Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області (а.с.16).

Відповідно наданих позивачем офіційних документів, які суд вважає належними і допустимими доказами, а саме: копії трудової книжки БТ-1 №6444557, виданої на імя ОСОБА_2 (а.с.11-16), ксерокопії його військового квитка НУ №8694089, ОСОБА_2 дійсно проходив строкову військову службу в лавах ОСОБА_3 2 роки 1 місяць 8 днів з 04.05.1982 року по 11.06.1984 року (а.с.17-22), навчався за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року (а.с.23), працював на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського райвиконкому Полтавської області 5 років 3 місяці 16 днів з 01.08.1989 року по 16.11.1994 року (а.с. 24-28). Водночас, його стаж роботи на посаді судді Ленінського районного суду Полтавської області 18 років 0 місяців 17 днів не оспорюється та підтверджується розрахунком стажу судді (а.с.29-30).

21.11.2016 року позивач звернувся до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про включення до стажу роботи при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби, навчання за денною формою в юридичному інституті та часу служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ (а.с. 50).

23.11.2016 року Полтавським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області ОСОБА_2 надано відповідь про те, що зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби, навчання у вищих юридичних навчальних закладах, служби в органах Міністерства внутрішніх справ Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено (а.с. 48-49).

Однак, доводи викладені у листі Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №443/А-17 від 23.11.2016 року не відповідають вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 01.01.2015 року, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У звязку з цим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді підлягає визначенню у відповідності до ч. 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ (в редакції Закону від 28.03.2015 року), згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 28.03.2015 пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, згадуваною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 28.03.2015 року зберігається та не підлягає зменшенню.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який втратив чинність 01.01.2012 року було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітрів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 вищезазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно з п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93 № 1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів».

Статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

Аналогічна правова норма містилась і в постанові Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, якою було доповнено постанову КМУ №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» (абзац 2 пункту 3-1).

Зазначена вимога міститься і в п. 2.6. «Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці» затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 912 від 2 серпня 1996 року, обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Згідно з розрахунком Ленінського районного суду м. Полтави стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стаж роботи ОСОБА_2 станом на 14.09.2016 року становить 27 років 4 місяці 12 днів, в тому числі 2 роки 1 місяць 10 днів служби в ОСОБА_3 армії, 1 рік 11 місяців навчання у Харківському юридичному інституті, 5 років 3 місяці 15 днів служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського райвиконкому Полтавської області (а.с. 29-30).

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на викладене, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати половину часу навчання позивача за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, календарний період проходження ним військової служби та роботу на посаді слідчого.

Зазначена позиція кореспондується із розясненнями Конституційного Суду України в рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8?рп (абзаци 2,3 пункту 4 мотивувальної частини), відповідно до яких «набуте право не може бути скасоване, звужене». Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Тому, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження прав судді, зокрема щодо його стажу роботи та відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У звязку з цим Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII, прийнятий 02.06.2016 року, який набрав чинності 30.09.2016 року, в частині визначення стажу роботи позивача ОСОБА_2, який був звільнений з посади судді 14.09.2016 року, не підлягає застосуванню.

Суд також приймає до уваги, що у постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив обовязкову для врахування правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Отже, стаж роботи судді, визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 28.03.2015 зберігається та не підлягає зменшенню.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, виходячи з встановлених адміністративним судочинством способів захисту порушеного права та компетенції суду.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у відповідності до норми ч. 3 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163, 167, 186 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області щодо неврахування в стаж роботи при обчисленні та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проходження строкової військової служби у рядах ОСОБА_3 армії, навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті, часу служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського районного виконавчого комітету Полтавської області.

Зобовязати Полтавське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 1 місяць 8 днів проходження строкової військової служби у рядах ОСОБА_3 армії, 1 рік 10 місяців і 29 днів навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті, 5 років 3 місяці 16 днів часу служби на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Полтавського районного виконавчого комітету Полтавської області, та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 15.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя С.В. Антонов