Справа № 187/30/17
Суддя: Караул О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/30/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Догадайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпро ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху та її скасування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпро ОСОБА_2, в якому просить суд визнати дії інспектора управління патрульної поліції в м. Дніпро ОСОБА_2, з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ар № 135596 від 08 січня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 08 січня 2017 року близько 00.00 годин він перебував у своїх знайомих родини ОСОБА_3 в с. Шульгівка, на цей час виникла необхідність відвідати магазин який розташований на вул. Садовій, с. Шульгівка. Оскільки 07 січня 2017 року близько 11.00 годин він вживав не значну кількість алкоголю, та відчуваючи не впевненість у своєму стані він попрохав ОСОБА_3, яка має водійське посвідчення на право керування автомобілем відповідної категорії, сісти за кермо автомобіля ВАЗ 21099 д.з. АЕ 9240 АР, якого позивач раніше придбав, на підставі довіреності у громадянки ОСОБА_4. З його пропозицію ОСОБА_3, на підставі пункту 2.1 та 2.2 правил дорожнього руху, погодилась при цьому з ними до магазину поїхала її сестра ОСОБА_5.

Виїхавши з двору ОСОБА_3 близько 00.30 годин 08 січня 2017 року вони направилися до вказаного магазину по вул. Комсомольській с. Шульгівка. Під час руху були складні погодні умови, йшов сильний сніг в наслідок чого на автомобілі було налипання мокрого снігу, на дорожньому покриттю були замети. Під час руху всі вимоги правил дорожнього руху ОСОБА_3, виконувала, та по прибуттю на місце здійснила зупинку транспортного засобу згідно пункту 15.1 ПДР, у визначеному місці біля магазину ПП Геймур, що розташований на вул. Садова, с. Шульгівка, яке на той час було очищене від снігу. Під час руху ні позивач ні водій будь яких автомобілів по заду та попереду автомобіля не бачили. Після зупинки оскільки в наслідок технічної несправності водійські двері автомобіля погано відкриваються позивач перехилився через водія, та став відчиняти водійські двері.

В цей час почув із зовні вимоги невідомих осіб вийти з автомобіля. Вважаючи, що дані вимоги чиїсь жарти позивач попрохав присутніх залишаться в автомобілі, сам же повернувся на місце пасажира та вийшов через пасажирські двері для з'ясування обставин. Коли позивач вийшов з автомобіля біля нього стояло три особи двоє у формі працівників поліції встановленого зразка чорного кольору, та одна у формі захисного зеленого кольору, по заду стояв патрульний автомобіль з включеними проблисковими маячками. Одразу не привітавшись та не відрекомендувавшись, вказані працівники поліції стали висловлювати невдоволення не виконанням вимог про примусову зупинку транспортного засобу, у свою чергу позивач запитав про причину зупинки, на що отримав відповідь, що зупинка транспортного засобу зумовлена необхідністю перевірки на предмет угону транспортного засобу. Зі свого боку позивач вказав працівникам поліції що їх дії є не правомірними, так як у статті 35 Закону України Про національну поліцію, вказано виключний перелік причин зупинки транспортного засобу.

Після цього позивач запитав у поліцейських, з якого вони підрозділу, та на яких підставах вони несуть службу на території с. Шульгівка, у відповідь пояснили, що вони є працівниками водної поліції, та проводять заходи по відпрацюванню Петриківського району. На його прохання надати можливість ознайомитися з розпорядженням про проведення відпрацювання району, або інші документи що підтверджують правомірність виконання службових повноважень на вказаній території, поліцейські відмовились, вказавши що вони не зобов'язані надавати такі відомості, хоча в Конституції України закріплено, що кожному гарантується право знати свої права і обов'язки, дана гарантія викладена в статті 57, яка передбачає, що " Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не поведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними". Після цього поліцейські не з'ясувавши обставини звинуватили позивача в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, та стали вимагати передати їм його посвідчення водія для складання протоколу адміністративного правопорушення. Вказану вимогу працівників поліції позивач не став виконувати оскільки вважав її не законною, на мою вимогу надати докази що свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, працівники поліції повідомили, що діють виключно на підставі особистих переконань та доводити мені нічого не збираються. ОСОБА_2 цього проігнорували в супереч посадових обов'язків вимогу вжити заходів по встановленню істини по справі, та опитати з даного приводу присутніх у автомобілі водія та пасажира, або громадян які перебували біля магазину, кількість громадян була значна на мою думку більше 10. Позивач не заперечує, що з огляду на виниклу обстановку у працівників поліції були підстави вважати, що автомобілем керував саме він. Не правомірна поведінка працівників поліції, у позивача викликала обурення, він став вимагати діяти в рамках чинного законодавства, не порушувати права, на що працівники поліції запропонували йому з їх слів «або він погоджується надати водійське посвідчення на його ім'я та підписання адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення керування транспортним засобом в стані сп'яніння, або вони його будуть оформляти по повній програмі». Вказане він сприйняв як погрози, та відповів що готовий на оформлення по «повній програмі», вказавши, що будь які неправомірні вимоги працівників поліції, що ґрунтуються на їх особистих переконаннях в супереч встановленого порядку та процедури затверджені нормативно-правовими актами виконувати не буду, вказавши на його достатній рівень юридичної освіти, та достатній практичний досвід роботи в правоохоронних органах, а також позивачу відомий порядок оскарження неправомірних дій працівників правоохоронних органів у судах. Далі працівники поліції повідомили, що для примусового вилучення водійського посвідчення оскільки позивач не виконує їх вимоги, буде залучено групи швидкого реагування Петриківського відділення поліції. До приїзду працівників Петриківського РВ, позивач на подвір'ї, хоча було холодно, на моє прохання зайти до магазину придбати кофе та зігрітися, працівники поліції ніяк не реагували, при цьому заборонили відходити з місця погрожуючи застосуванням наручників. На його питання чи він затриманий відповіли, що дійсно його затримано. Вказавши, працівникам поліції про те, що вони зобов'язані скласти протокол про адміністративне затримання з указанням всіх необхідних даних та виконання необхідної процедури, зокрема роз'яснення його прав та сповіщення центрів надання юридичної допомоги, працівники поліції у вказаній дії відмовили, мотивуючи на те, що протокол про адміністративне затримання буде складений тільки після того як на нього будуть надіті наручники. Оскільки на той час позивач сильно змерз, він повідомив поліцейських, як що хочуть нехай надівають наручники, а він буде йти грітися, на цей час, що до нього ніяких фізичних дій з боку поліцейських не вчинялося, зайшовши до магазину придбав кофе погрівся у присутності працівника поліції та знову вийшов на подвір'я. Через деякий час приїхали працівники Петриківського РВ, з'ясувавши обставини події, та не отримавши від позивача дозволу на проведення обшуку автомобіля, покинули місце події. Далі поліцейські запропонували без присутності свідків, з порушенням вимог спільного наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, затвердженого в МЮ України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під впливом психологічного тиску з боку працівників поліції по відношенню до нього, пройти медичний огляд, на що він погодився пройти дану процедуру в медичному закладі. До Петриківської ЦРЛ, його було доставлено близько 04.00 годин 08 січня 2017 року, на службовому автомобілі поліції.

Після проходження вказаної процедури працівники поліції стали складати необхідні документи, за результатами у відношенні позивача інспектором УПП в м. Дніпро, ОСОБА_2, була винесена постанова серії АР № 135596 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 с. 126 КУпАП, за порушення п. 2.1 ПДР, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн, у фабулі постанови вказано, що 08.01.2017 року в 01.00 годин в Д/О Петриківський район, с. Шульгівка водій керував т.з. ВАЗ 21099 д.з АЕ 9240 АР без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги 2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1, статті 126 КУпАП. До постанови додається пояснення правопорушника на окремому аркуші.

Позивач вважає, що вказана постанова серії АР № 135596 за скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 с. 126 КУпАП, за порушення п. 2.1 ПДР, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. є не законною з наступних підстав:

Розгляд справи та винесення постанови здійснювалось з грубим порушенням встановленого процесуального порядку та регламенту, порушеннями складання процесуальних документів, порушенні прав на захист передбачених ст. 55,56,59,63 Конституції України. Так згідно диспозиції ч. 1, ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в даному випадку оскільки позивач не керував транспортним засобом на момент зупинки, що в свою чергу не визначає його як суб'єкта адміністративного правопорушення, та виключає сам склад адміністративного правопорушення.

Також згідно ч.2, ст. 258, КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. В даному випадку інспектор Крат В.В., не виконав норму закону, чим грубо порушив вимоги адміністративного законодавства та наказ МВС України № 1376 від 06.11.2015, Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно розділу II. Документування адміністративних правопорушень

1. Складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

3. Протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені ст. 55,56,59,63 Конституції України,ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, долучивши до матеріалів тільки пояснення на окремому аркуші в якому вказані його заперечення по суті справи, фактично позбавив позивача ОСОБА_6 прав на захист своїх інтересів.

Вказане вище підтверджує відсутність події та складу адміністративного правопорушення, підтверджує той факт, що позивач жодного адміністративного правопорушення не вчиняв.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою патрульної поліції незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого позивач не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Підставою для скасування постанови вважає те, що він не перебував за кермом автомобіля, у звязку з чим не був зобовязаний надавати працівникам поліції посвідчення водія, а також те, що працівник поліції в супереч вимог законодавства не склав протокол про адміністративне правопорушення, хоча він при цьому заперечував свою вину. ОСОБА_2 того вважає, що оскаржувана постанова має недоліки, а саме не зазначено конкретна вулиця, на якій ним було допущено правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином. З Управління патрульної поліції в м. Дніпро до суду надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вимоги позивача вважають безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 22-23).

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 135596 від 08 січня 2017 року, яка була ухвалена інспектором УПП в м. Дніпро, ОСОБА_2, водій ОСОБА_1 08.01.2017 року в 01.00 годин в Д/О Петриківський район, с. Шульгівка керував т.з. ВАЗ 21099 д.з АЕ 9240 АР без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 135596 від 08 січня 2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд критично відноситься на посилання позивача у позовній заяві та в судовому засіданні на те, що він не є субєктом даного правопорушення, оскільки не перебував за кермом автомобіля, як на підставу своїх позовних вимог, виходячи з наступного.

У судовому засіданні був оглянутий відеозапис подій, що мали місце 08.01.2017 року під час зупинення працівниками поліції автомобіля ВАЗ 21099, в якому знаходився ОСОБА_1 Зазначений відеозапис був наданий суду Управлінням патрульної поліції в м. Дніпро разом з письмовими запереченнями. З відеозапису слідує, що після переслідування працівниками поліції автомобіля ВАЗ 21099 та зупинки останнього, до вказаного автомобіля підійшов працівник поліції та його нагрудною відеокамерою було зафіксовано знаходження водія ОСОБА_7 на водійському сидінні. Перебування на водійському сидінні будь-яких інших осіб відеокамерою не зафіксовано. Після цього ОСОБА_7 вийшов з автомобіля через передні пасажирські двері.

Таким чином, посилання позивача у позовній заяві та в судовому засіданні на те, що він не є субєктом даного правопорушення, оскільки не перебував за кермом автомобіля не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не можуть бути підставою для задоволення даного позову.

Суд також критично відноситься на посилання позивача у позовній заяві та в судовому засіданні на те, що працівник поліції в супереч вимог законодавства не склав протокол про адміністративне правопорушення, а також допустив недоліки при оформленні оскаржуваної постанови, як на підставу її скасування, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених

статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення

відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 Розділу І інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про

адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані

не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про

адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані

не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ст.. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, зважаючи, що допущене позивачем правопорушення відноситься до сфери забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідач по справі - інспектор Управління патрульної поліції в м. Дніпро ОСОБА_2, встановивши, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП, маючи відповідні повноваження, правомірно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення в межах санкції статті закону. При цьому, незважаючи на оспорювання позивачем допущеного порушення, у відповідача по справі не було законних підстав та обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення.

Дії відповідача в частині складання оскаржуваної постанови, зокрема не зазначення ним конкретної вулиці, на якій було допущено правопорушення, не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань позивача. Відсутність в постанові конкретної вулиці селища, на якій був зупинений позивач та виявлено факт відсутності водійського посвідчення, не є на стільки грубим недоліком, щоб мати за собою наслідки для скасування даної постанови.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вислухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що дії відповідача, повязані з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можуть бути визнані протиправними. Доказів про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення суду не надано.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 126, 222, 245, 258, 254, 283 КУпАП, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 11, 71, 159, 160, 167, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпро ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху та її скасування відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: О.А. Караул