Справа № 521/15743/16-а
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/36/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Мазун І.А.,

за участю секретаря - Бурдейного В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенанта поліції Копиця Олександра Михайловича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенанта поліції Копиця Олександра Михайловича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 101123 від 01.09.2016р., яку було винесено інспектором патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенантом поліції Копиця Олександр Михайловичем, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, при керуванні транспортним засобом Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого на заборонений (червоний) сигнал світлофору та з даною постановою він погодитися не може, оскільки вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв порушення, зазначеного в постанові, не порушував правил дорожнього руху, передбачені вимогами п.п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. На підтвердження цього було надано запис з свого відеореєстратора, з якого можливо встановити, що проїзд перехресть вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого було розпочато на зелене світло.

Також Позивач зазначив, що Відповідач в свою чергу під час винесення оскаржуваної постанови не надав будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій та порушення ним правил дорожнього руху, про що також не було зазначено в оскаржуваній постанові.

Крім того зазначив, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенант поліції Копиця О.М. суттєво порушив його права.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Відповідач не дав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, Відповідач під час винесення Постанови проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор Копиця О.М. пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектором патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону лейтенантом поліції Копиця Олександр Михайловичем грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.

Таким чином, було встановлено такі порушення: Відповідач Копиця О.М. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі. Відповідач Копиця О.М. позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП. Відповідач Копиця О.М. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. Відповідач Копиця О.М. під час винесення оскаржуваної Постанови не з'ясував повністю всі обставини адміністративного правопорушення. Відповідач Копиця О.М. не надав будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій та порушення мною правил дорожнього руху. Зміст постанови не відповідав вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП, зокрема, не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доводів, на які я посилався.

Представник позивача в останнє судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив слухати справу у його відсутності.

Представник Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції надав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, у звязку з правомірністю складеної співробітниками Патрульної служби постанови. Зазначив також, що 01.09.2016 року о 12год.15хв. позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора на перехресті вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху. Правопорушення було виявлено ІПП Копиця О.М. у звязку з чим була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії АР № 101123, відповідно до якої позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу у розмірі 425 грн., таким чином інспектором Копиця О.М.. було прийнято рішення про накладення стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає дії інспектора Копиця О.М. стосовно притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 правомірними, обґрунтованими та вчиненими на підставі чинного законодавства, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, а її зміст не суперечить нормам законодавства. Доводи позивача стосовно протиправності цих дій та скасування постанови серії безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства. Зазначив, що позивач таким чином намагається уникнути встановленої законом відповідальності.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, докази на підтвердження обставин справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №101123 від 01.09.2016 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 грн. за те, що він 01.09.2016 року о 12год.15хв. здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора в м.Одеса на перехресті вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

У відповідності до п. 8.10 Правил дорожнього руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні, вбачається що позивач не вчиняв порушення зазначеного в постанові, не порушував правил дорожнього руху, передбачені вимогами п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху, а проїзд перехресть вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого було розпочато на зелене світло.

Дані пояснення представника позивача також знайшли своє відображення під час огляду судом відеозапису з відеореєстратора, наданого позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідні висновки відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними, оскільки представником відповідача не було надано суду доказів того, що позивачем було порушено ч. 2 ст. 122 КУпАП, як зазначено в постанові у справі про адміністративне правопорушення АР № 101123 від 01.09.2016р., з відеозапису, наданого до суду, вбачається, що проїзд перехресть вулиць Миколи Плигуна та Отамана Головатого було розпочато на зелене світло, тому вчинення адміністративного правопорушення є безпідставним та таким що не відповідає дійсності.

В ході розгляду справи позивач подав до суду першої інстанції письмові пояснення, в яких, крім іншого, просив суд при вирішенні справи врахувати статтю 268 КУпАП, так як постанова про притягнення до відповідальності була винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням ДАІ.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у Постанові від 26.10.2016 у справі № К/800/37207/15.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенантом поліції Копиця О.М., по винесенню постанови серія АР №101123 від 01.09.2016р. є неправомірними, а постанова серія АР № 101123 у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 33, ч.2 ст.122, 293 КпАП України, ст.ст. 69, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенанта поліції Копиця Олександра Михайловича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції 4-ї роти 2-го батальйону м. Одеси лейтенанта поліції Копиця Олександра Михайловича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову серії АР №101123 від 01.09.2016, складену у відношенні ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення постанови, мають право оскаржити постанову протягом 10 днів з дня отримання її копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН