Справа № 2а-5500/10/2570
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 р. № 2а-5500/10/2570
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., при секретарі Грузновій О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом селянського фермерського господарства "Володимир"
дофонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Чернігівське обласне відділення
проскасування рішення
за участю представників сторін:
від позивача від відповідача ОСОБА_1, довіреність від 08.11.2010 року ОСОБА_2, довіреність № 1 від 08.01.2008 року ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2010 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний селянського фермерського господарства «Володимир» до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Чернігівське обласне відділення, в якому позивач просить скасувати рішення № 1055 від 07.10.2010 року про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових санкцій. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що голова СФГ «Володимир» як застрахована за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням особа має право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», а тому останнім законно отримано допомогу по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду по листку непрацездатності № 925831 з 26.02.2010 року по 12.03.2010 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити та пояснив, що голова СФГ «Володимир» ОСОБА_3 за свою працю отримує винагороду, а не заробітну плату, яка не є базою для нарахування та утримання страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 25.11.2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 30.11.2010 року, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що селянське фермерське господарство «Володимир» зареєстровано як юридична особа.

Заступником директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності винесено доручення № 503 від 05.08.2010 року про проведення планової ревізії (перевірки) правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та їх використання за період 2008-2010 років селянського фермерського господарства «Володимир» у період з 09.08.2010 року по 12.08.2010 року, про що складено акт ревізії по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.08.2010 року № 403.

Актом ревізії по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.08.2010 року № 403 встановлено факт нарахування та виплати незастрахованій особі ОСОБА_3, який не має права на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності № 925831 за період з 26.02.2010 року по 12.03.2010 року, що встановлено як порушення ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням».

За наслідками проведеної перевірки позивачу винесено припис про усунення порушень від 10.08.2010 року № 126, який залишений позивачем без задоволення.

У звязку з невиконанням винесено припису Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до позивача було прийнято рішення № 1055 від 07.10.2010 року про застосування до позивача застосовано фінансові (штрафні) санкції в сумі 231 грн. не прийнятих до заліку витрат та 115 грн. штрафних санкцій за порушення порядку витрачання коштів, а всього на загальну суму 346,50 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про фермерське господарство», членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Застрахованим особам (крім добровільно застрахованих та застрахованих, які знаходились у страхових випадках, передбачених цим Законом, або у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), які сплачують страхові внески менше повних шести календарних місяців протягом останніх дванадцяти календарних місяців перед настанням страхового випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах відповідно до цього Закону виплачується виходячи з фактичної заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески, але не вище розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку. Особи, які застраховані на добровільних засадах у Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, та фізичні особи (підприємці, що сплачують єдиний податок (крім осіб, які знаходились у страхових випадках, передбачених цим Законом, або у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом за умови сплати страхових внесків (встановленого розміру єдиного податку) не менше повних шести календарних місяців протягом останніх дванадцяти календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах; члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів. Громадяни України, які працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального страхування країни, в якій вони перебувають, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки контракт (трудовий) договір укладається з особами, які залучаються до роботи в фермерському господарстві та які не є членами такого фермерського господарства, тому фермерське господарство як юридична особа є страхувальником (роботодавцем) для фізичних осіб і зобовязано нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників внески на соціальне страхування та сплачувати їх у встановлені строки та у повному обсязі.

Облік страхувальників здійснюється відповідно до Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до п.7.3 Інструкції «Про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 року № 16, страхувальники щоквартально складають у двох примірниках наростаючим підсумком з початку року звіт за формою Ф4-ФСС з ТВП із зазначенням у ньому сум, нарахованих і сплачених страхових внесків та інших надходжень, а також сум, витрачених на виплату допомоги та здійснення інших заходів, фінансування яких проводиться за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що члени фермерських господарств мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» за умови сплати страхових внесків до Фонду, обрахованих відповідно до чинного законодавства для осіб, які застраховані на добровільних засадах.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що селянське фермерське господарство «Володимир» з моменту реєстрації в органах Фонду набув статусу страхувальника і лише його наймані працівники (які працюють за трудовим договором)-статусу застрахованих осіб, а члени господарства від своєї діяльності одержують дохід і можуть набути статусу застрахованої особи при умові добровільного страхування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що голова селянського фермерського господарства «Володимир» ОСОБА_3 не застрахований в органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на добровільних засадах, а тому не має права на нарахування та утримання страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до п.6 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», страховик має право накладати фінансової санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. За несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальника було взято на облік.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення від 07.10.2010 року № 1055 про застосування фінансових та штрафних санкцій згідно зарахування витрат в сумі 231 грн., штрафної санкції за порушення порядку витрачання коштів в сумі 115,50 грн., а всього 346,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги селянського фермерського господарства «Володимир» до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Чернігівське обласне відділення про скасування рішення № 1055 від 07.10.2010 року задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 156 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

< Текст >

Суддя підпис ОСОБА_4