Справа № 2-а/1163/11
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Справа № 876/6461/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Носа С.П., Левицької Н.Г,

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії відповідача щодо недоплати сум щомісячної державної соціальної допомоги з 01 травня 2011 року протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з 01 травня 2011 року та надалі, а також зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати підвищену на 30% надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі в подальшому.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язано УПФУ у Перемишлянському районі Львівської області нарахувати та виплатити підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на користь ОСОБА_1 за період з 01 травня 2011 року по момент винесення постанови із врахуванням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що позивач є дитиною війни, відтак згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1, 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на підвищення.

Суд не взяв до уваги як аргумент відмови в позові, відсутність коштів з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Жовнір проти України».

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що судом порушено ст. ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 163 КАС України, ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено на законодавчому рівні за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії відповідно зі ст. 6 вказаного Закону. Крім того, згідно ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій згідно цього ж Закону.

Судом не враховано п.п. 2. Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107 - VІ, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008. Також рішення про відновлення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, чинній до внесення змін до неї Верховною Радою України.

Не враховано постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, №609 від 09.07.2008 року. Слід врахувати п.7 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», доповнено п.4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст.6 раніше вказаного Закону, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року.

З аналізу норм Закону України «Про Державний бюджет на 2012 - 2015 роки» фінансування ст. 6 Закону проводиться у порядку і розмірах встановлений постановою Кабінету Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України №1381 від 28.12.2011 року.

З 01.01.2015 року ч.1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» діє в новій редакції.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставина справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу надано статус дитина війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Позивач ОСОБА_1, який народився 1937 року, є дитиною війни.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог за період з 01.05.2011 року по момент винесення постанови, враховуючи наступне.

Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але така позовна заява може бути залишена без розгляду на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином позовні вимоги за період з 01.05.2011 року по 11.05.2011 року слід залишити без розгляду, позаяк відсутні підстави для його поновлення.

Пунктом 7 частини 1 Закону України від 14.06.2011 року №3491 - VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення позовних вимог за період з 11.05.2011 року по 23.07.2011 року.

Що стосується стягнення щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2012, 2013 роки, то на думку суду, такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», норми ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» були призупинені, а виплати здійснювалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Бюджетні закони мають свій термін дії, оскільки приймаються на відповідний період (календарний рік), а тому з настанням нового календарного року втрачають свою дію по відношенню до тих правовідносин, що виникли з початку нового року.

Тому підстав для стягнення щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2012 та 2013 роки немає, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381.

Щодо позовних вимог за 2014 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII, який набрав чинності з 1 січня 2014 року, не було передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри виплат, які передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII пунктом 6-7, якими установлено, що у 2014 році норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Приймаючи до уваги, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII опубліковано в газеті «Голос України» 2 серпня 2014 року №146, він набрав чинності 3 серпня 2014 року.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України з 3 серпня 2014 року.

Таким чином, до задоволення підлягають позовні вимоги за період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року.

Колегія суддів зазначає, що з 01.01.2015 року частина 1 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (згідно зі змінами внесеними Законом України від 28.12.2014 року №76 - VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»), діє в новій редакції, якою передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином у задоволенні позовних вимог про виплату недоплаченої щомісячної допомоги дітям війни на 2015 рік слід відмовити.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 99,100, 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити частково.

Скасувати постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року по справі № 2а-1163/2011 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни» задоволити частково.

Позовні вимоги за період з 01.05.2011 року по 11.05.2011 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області, в даний час Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.05.2011 року по 23.07.2011 року, та з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року, з врахуванням ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказаний період.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області, в даний час Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування і виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.05.2011 року по 23.07.2011 року та з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року, з врахуванням ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді С.П. Нос

Н.Г. Левицька

Повний текст виготовлено 06.02.2017 року.