Справа № 554/10021/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/89/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 21 грудня 1993 року по 14 травня 2003 року він працював суддею Ленінського районного суду м. Полтави, а з 15 травня 2003 року суддею Апеляційного суду Полтавської області.

На підставі постанови Верховної Ради України № 1515-VIII від 8 вересня 2016 року та відповідно до наказу голови Апеляційного суду Полтавської області № 07-09/63 від 15 вересня 2016 року його звільнено з посади судді Апеляційного суду Полтавської області у звязку з поданням заяви про відставку.

16 вересня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно листа Управління від 24 листопада 2016 року №451/К-17 йому нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на такій посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. При цьому Управлінням не було зараховано до стажу судді, який дає право на відставку строкову військову службу в збройних лавах, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботу в прокуратурі.

Такі дії відповідача вважає неправомірними та такими, що порушують його конституційні права, що і стало підставою звернення його до суду з цим адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду Полтавської області заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що зарахування періоду проходження військової служби в збройних лавах, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботу в прокуратурі Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 21 грудня 1993 року по 14 травня 2003 року він працював суддею Ленінського районного суду м. Полтави, з 15 травня 2003 року суддею Апеляційного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України від 15 травня 2003 року обраний суддею безстроково.

На підставі постанови Верховної Ради України № 1515-VIII від 8 вересня 2016 року та відповідно до наказу голови Апеляційного суду Полтавської області № 07-09/63 від 15 вересня 2016 року його звільнено з посади судді Апеляційного суду Полтавської області у звязку з поданням заяви про відставку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 16 жовтня 1982 року по 1 листопада 1984 року проходив строкову службу в лавах Радянської армії, що становить 2 роки 16 днів. У період з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1989 року навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського, а отже половина цього строку, який має бути врахований відповідачем при призначенні довічного грошового утримання позивачу складає 1 рік 11 місяців. З 2 березня 1990 року по 20 грудня 1993 року - стажист, прокурор прокуратури Полтавської області зі стажем роботи 3 роки 9 місяців 19 днів.

16 вересня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно листа Управління від 24 листопада 2016 року №451/К-17 йому нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на такій посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, без зарахування до стажу судді, який дає право на відставку строкову військову службу в збройних лавах, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботу в прокуратурі.

Суд розцінює відмову відповідача у призначенні щомісячного довічного грошового утримання, яка оформлена листом, як прийняте рішення про відмову, оскільки його зміст та ствердження підписом заступника начальника управління, на думку суду, свідчать саме про рішення відмовити у призначенні пенсії, а не розяснення положення закону.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений і у ст. ст. 7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Враховуючи наведене, у спірних відносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження прав судді, зокрема щодо його стажу роботи та відповідного щомісячного довічного грошового утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

Крім того, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений в ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII, прийнятий 2 червня 2016 року, набрав чинності 30 вересня 2016 року, тому в частині визначення стажу роботи позивачу ОСОБА_2, який був звільнений з посади 15 вересня 2016 року, не підлягає застосуванню.

У постанові від 1 липня 2014 року у справі № 21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Так, згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Таким чином, крім стажу роботи на посаді судді - 22 роки 8 місяців 26 днів, позивачу у стаж роботи, який дає право на відставку повинно було зарахуватися період який складається з періоду строкової військової служби в лавах ЗС СРСР - 2 роки 16 днів, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців та робота в органах прокуратури Полтавського району 3 роки 9 місяців 19 днів.

Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 квітня 2010 року судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу», або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше, ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання. Нормою ч. 4 цієї статті цього Закону встановлено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на перерахунок.

Таким чином, станом на 15 вересня 2016 року сума стажу роботи позивача на посаді судді становить 22 роки 8 місяців 26 дні, період строкової військової служби в лавах ЗС СРСР - 2 роки 16 днів, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського - 1 рік 11 місяців та робота в органах прокуратури Полтавського району 3 роки 9 місяців 19 днів, що загалом становить 30 років 6 місяців стажу роботи, які дають право на призначення та отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % судівської винагороди працюючого на такій посаді судді, без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи слідує, що позивачем 30 листопада 2016 року сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн. через відділення ПАТ «Приват Банк», відповідно до квитанції № 0.0.661743857.1, який підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність дій Управління щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду проходження позивачем строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та роботи в органах прокуратури, а отже задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159-163 КАС України , суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у призначенні та виплаті позивачу ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84%, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, без урахування до судового стажу роботи за вислугою років, періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та органах прокуратури

Зарахувати позивачу ОСОБА_2 до судового стажу роботи за вислугою років, період проходження строкової військової служби Збройних Силах СРСР - 2 роки 16 днів, половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців, на посаді прокурора прокуратури Полтавського району 3 роки 9 місяців 19 днів, стаж роботи судді Ленінського районного суду м. Полтави та Апеляційного суду Полтавської області з 21 грудня 1993 року по 15 вересня 2016 року, тобто - 22 рік 8 місяців 26 днів, а всього 30 років 6 днів, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначених згідно розрахунку та подання Апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року.

Зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити та виплачувати позивачу ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням до судового стажу роботи за вислугою років період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР - 2 роки 16 днів, половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців, на посаді прокурора прокуратури Полтавського району 3 роки 9 місяців 19 днів, стаж роботи судді Ленінського районного суду м. Полтави та Апеляційного суду Полтавської області з 21 грудня 1993 року по 15 вересня 2016 року, тобто - 22 роки 8 місяців 26 днів, а всього 30 років 6 днів, в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 16 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_2 551, 20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 1 лютого 2017 року.

Суддя А.Г. Савченко