Справа № 569/14531/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бердій М.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"31" січня 2017 р. Справа № 569/14531/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "23" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив суд визнати неправомірними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, зобов'язати останнього перерахувати пенсію позивачу з 29.03.2015р. з врахуванням заробітної плати за період з 1983,1984,1988,1989,1990р.р.згідно архівної довідки №Л-1.02.5-41/02ю5-32 від 19.02.2016р.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.11.2016р. позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить ухвалу суду від 23.11.2016р. скасувати та справу №569/14531/16-а направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що постановою Рівненського міського суду від 05.02.2016р., яка набрала законної сили 08.04.2016р., йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах , починаючи з 29.03.2015р. Вперше пенсію, нараховану відповідачем на виконання постанови суду, він отримав 26.07.2016р. Позивач зазначає, що про порушення своїх прав зі слів працівника пенсійного органу він дізнався 18.07.2016р. та офіційно - з відповіді відповідача від 30.09.2016р. В зв'язку з чим, на думку ОСОБА_3, ним не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного спору, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.

Суд першої інстанції врахувавши, що з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся 08.11.2016р. з вимогами про відновлення його порушеного права , починаючи з 29.03.2015р., дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг якого починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права та/або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював правову позицію, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Рівненського міського суду від 05.02.2016р. у справі №569/16659/15-а , яка набрала законної сили 08.04.2016р., позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах , починаючи з 29.03.2015р. Пенсію, нараховану відповідачем на виконання постанови суду, позивач отримав 26.07.2016р.

У вересні 2016р. позивач звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з листом стосовно пенсійного забезпечення.

30.09.2016р. позивач отримав від відповідача відповідь №843/10 про те, що під час визначення розміру пенсії заробітна плата за період роботи в "Джанкойському будівельному управлінні" не була включена.

Саме наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом.

При цьому судова колегія зазначає, що судом першої інстанції надано не правильну оцінку зазначеним обставинам та не враховано положення ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Крім того судом першої інстанції не надано оцінку обставинам справи в сукупності: що пенсія позивачу відповідно до судового рішення у справі №569/16659/15-а призначена з 29.03.2015р., обрахована за період з 01.10.2004р. по 28.02.2015р. та виплачена позивачу вперше в липні 2016р. Вищевказане суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов до передчасного та помилкового висновку про залишення позовної без розгляду.

Згідно зі п. 3 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 204 КАС України слідує, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є також порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких підстав колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "23" листопада 2016 р. скасувати.

Справу №569/14531/16-а направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" лютого 2017 р.