Справа № 346/363/13а
Суддя: Хільчук І. І.
Дата ухвалення: 2013-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/363/13а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2013 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Іванно-Франківської області

В складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,

секретаря Олексюк Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі про стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, позовні вимоги якого згідно заяви від 01 лютого 2013р. змінила, посилаючись на те, що відповідно до ЗУ Про соціальний захист дітей війни вона є дитиною війни.

У жовтні 2010 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача доплат до пенсії як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 жовтня 2010 року, але постановою Коломийського міськрайонного суду від 26 листопада 2010 року її позов задоволено частково, а саме з 12 квітня 2010р. по 12 жовтня 2010р., в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2011 р. постанову Коломийського міськрайонного суду від 26 листопада 2010р. скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо зобовязання здійснити виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 11.04.2010р.. Її позовну заяву до управління Пенсійного фонду України у Коломийському районі про зобовязання здійснити виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008 по 11.04.2010р. залишено без розгляду. В решті постанову Коломийського міськрайонного суду залишено без змін.

Залишення позову без розгляду відповідно до ст. 155 Кас України надає її право повторно звернутися до суду, оскільки строки позовної давності пропустила по вині управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі.

Вважає, що Пенсійний фонд, його посадові особи своєчасно не нарахували та не виплатили належні їй як дитині війни надбавки до пенсії, а тому відповідно до ч. 1 ст. 107 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення та виплати пенсій має нести відповідальність.

Просить суд поновити їй строк звернення до суду з адміністративним позовом, стягнути з відповідача завдану їй шкоду у звязку з невиплатою підвищення до пенсії як дитині війни за період з 2007р. по березень 2010р. в сумі 5764,50 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., справу розглядати без її участі та звільнити її від оплати судового збору.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення, згідно з яким проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідно до ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Таким чином позивачка, звернувшись з вимогою виплатити їй кошти за 2007 - 2009 роки, пропустила строк для звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України.

Крім того, у жовтні 2010 року ОСОБА_1 вже зверталась до Коломийського міськрайонного суду із позовом до управління ПФУ в Коломийському районі про виплату їй підвищення як дитині війни за період 09.07.2007 по 30.09.2010 та починаючи з 01.10.2010 року. Постановою 26.11.2010 року позов задоволено частково, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни за періоди з 12.04.2010 року по 12.10.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила, подавши на неї апеляційну скаргу. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2011 року, яка вступила в закону силу, апеляційну скаргу позивачки задоволено частково, постанову Коломийського міськрайонного суду від 26.11.2011 року по справі № 2а-1209/10 скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо зобов'язання здійснити виплату підвищення до пенсії за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 11.04.2010 року і позовну заяву ОСОБА_1 в цій частині залишено без розгляду. В решті постанову у справі № 1209/10 залишено без змін.

Таким чином, Коломийським міськрайонним судом вже розглядався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним

діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В позовній заяві не зазначено, в чому полягає моральна шкода, вона не підтверджується конкретними доказами (висновками, заключениями відповідної установи і тому подібне), та відповідачем не заподіяно позивачці збитки, а тому для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 немає підстав.

Зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ЗУ Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни, що підтверджується посвідченням серії АЗ № 204481.

Відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

У жовтні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача доплат до пенсії як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 жовтня 2010 року, але постановою Коломийського міськрайонного суду від 26 листопада 2010 року її позов задоволено частково, а саме з 12 квітня 2010р. по 12 жовтня 2010р., в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2011 р. постанову Коломийського міськрайонного суду від 26 листопада 2010р. скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо зобовязання здійснити виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 11.04.2010р.. Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Коломийському районі про зобовязання здійснити виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008 по 11.04.2010р. залишено без розгляду. В решті постанову Коломийського міськрайонного суду залишено без змін.

27 вересня 2011 року позивачка звернулася до суду повторно з даним позовом. Таким чином, Коломийським міськрайонним судом вже розглядався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно ухвали від 12 жовтня 2011 року її позовну заяву залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду скасовано, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.109 КАС України необхідно було відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

01 лютого 2012 р. позивачка подала до суду заяву про зміну предмету позову, так вважає, що відповідач не нарахував та не виплатив належні їй як дитині війни надбавки до пенсії, а тому відповідно до ч. 1 ст. 107 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування має нести відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 107 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Позивачка хибно вважає, що їй заподіяно шкоду відповідачем внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, так як відповідно до ст.1 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування соціальні послуги це послуги, що надаються особам за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, визначених цим Законом. Виплата підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни здійснюється не за рахунок коштів Пенсійного фонду, а згідно ст. 7 Про соціальний захист дітей війни за рахунок коштів Державного бюджету України.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачка не зазначила, в чому полягає завдана їй моральна шкода та не підтвердила наявність даної шкоди конкретними доказами (висновками, заключеннями відповідної установи і тому подібне), а тому дана вимога є безпідставною.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

На підставі ст.,ст. 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.,ст.1, 107 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р. та керуючись ст.,ст. 158, 162-163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі про стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів через Коломийський міськрайонний суд з дня проголошення постанови.

Суддя Хільчук І. І.