Справа № 812/848/16
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року справа №812/848/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 р. у справі № 812/848/16 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 25.09.2015 № 2476, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2016 року ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 (далі позивач, апелянт) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - відповідач) в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУМВС України у Луганській області від 25.09.2015 № 2476 «Про покарання окремих працівників міліції УПЗСЕ ГУМВСУ» в частині звільнення заступника начальника міжрайонного відділу № 1 Управління протидії злочинності у сфері економіки майора міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, несумісного з подальшим проходженням служби в ОВС України, особисту безвідповідальність, низькі морально ділові якості, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України "Про міліцію", наказу МВС України від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУМВС України у Луганській області від 30.09.2015 № 342 о/с в частині звільнення заступника начальника міжрайонного відділу № 1 Управління протидії злочинності у сфері економіки майора міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника міжрайонного відділу № 1 Управління протидії злочинності у сфері економіки;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати відповідача відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.;

- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважною та його поновлення. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку для звернення до суду - було відмовлено.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправним та скасування наказу від 25.09.2015 № 2476, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції виходив з того, що статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання причини пропуску строку звернення до суду поважним.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та виніс ухвалу з порушення м процесуального права. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач перебуває у скрутному фінансовому становищі та не мав змоги оплатити послуги адвоката. Відтак, не мав можливості скласти та подати позов до суду, а отже зазначені обставини є поважними.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та зазначив, строк звернення до суду був пропущений з поважних причин.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, позивач з 14 серпня 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ (а.с.15).

Наказом Головного управління МВС України у Луганській області №342 о/с від 30.09.2015 Позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.14), з яким ознайомлений 08.12.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Сторони не оспорюють тих обставин, що 10.07.2015 року військовою прокуратурою сил АТО Генеральної прокуратури України внесені відомості до ЄРДР № 00418 за ч. 3 ст. 368 КК України за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Наказом Головного управління МВС України у Луганській області від 24.09.2015 №2453 призначено проведення службового розслідування за фактом затримання окремих працівників міліції ГУМВС (а.с.71).

Наказом Головного управління МВС у Луганській області від 25.09.2015 №2476 звільнено заступника начальника міжрайонного відділу №1 УПЗСЕ ГУМВС України Луганській області підполковника міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (а.с. 85).

З позовної заяви вбачається, що позивач з 08.12.2015 року дізнався про своє звільнення у зв'язку з отримання копії наказу №342 від 30.09.2015 року, чого не заперечує позивач.

Частиною 1 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В даному випадку таким законом є Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», яким затверджений Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України та є додатком до цього Закону.

В свою чергу, частиною 1 статті 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Частина 1 статті 233 КЗпП України передбачає, що в справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З приписів Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" адміністративним судам надані роз'яснення щодо застосування положень частини другої статті 99 КАС України. Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, законодавець та судова практика чітко визначили, що перебіг строку звернення до суду позивача з цим позовом пов'язано з датою вручення копії наказу про звільнення або датою видачі трудової книжки.

За частиною першою статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною другою статті 100 КАС України визначено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення та доводів апеляційної скарги вбачається, що у позивача тяжке фінансове становище, що унеможливило оплату послуги адвоката, крім того, будучи співробітником міліції він мав вузьконаправлений фах як юриста, тому наявність адвоката була необхідна для звернення до суду за захистом своїх прав. Зазначені доводи апелянта колегія суддів вважає необгрунтовними та не поважними, виходячи з наступного.

По-перше, вимоги ст. 99, 100 КАС України не містять будь-яких вимог або необхідності іншого ставлення до осіб з юридичною освітою або до осіб, які таку освіту не мають.

По-друге, відсутність коштів для оплати послуг адвоката, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, враховуючи можливість отримання правової допомоги відповідно Закону України «Про безоплатну правову допомогу» не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, колегія суддів має зазначити, що при вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

З урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги приписи ст.ст. 99-100, Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо залишення позовної заяви ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправним та скасування наказу від 25.09.2015 № 2476, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 31 січня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 р. у справі № 812/848/16 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 р. у справі № 812/848/16- залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов