Справа № 826/15955/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року у справі за розглядом клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Комісії з питань вищого корпусу держаної служби, за участю третьої особи - Президента України Порошенка Петра Олексійовича про скасування рішення про результати конкурсу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби за участю третьої особи - Президента України Порошенка Петра Олексійовича про скасування рішення про результати конкурсу.

21 жовтня 2016 року позивачем подано до Окружного адміністративного суду м. Києва клопотання про вжиття заходів забезпечення адіміннстративного позову у справ і№ 826/15955/16.

Просив задовольнити клопотання та заборонити суб'єкту призначення на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації - Президенту України в порядку ст. 31 Закону України «Про державну сулжбу» призначати на посаду голови Житомирської обласної держаної адміністрації переможця конкурсу ОСОБА_4.

Крім того, 21.10.2016 року позивачем подав до Окружного адміністративного суду м. Києва клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби про визнання переможця конкурсу на вакантну посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_4.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову щодо

- заборони суб'єкту призначення на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації - Президенту України в порядку ст. 31 Закону України «Про державну службу» призначати на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації переможця конкурсу ОСОБА_4;

- зупинити дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби про визнання переможця конкурсу на вакантну посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_4.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання про забезпечення позову задоволити.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала судді - підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і постановлює нову ухвалу, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що останнім не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання клопотання про вжиття заходів забезпечення позову

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, адміністративний позов, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України

Згідно ч.1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положення п.п. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (у редакції, що діяла на момент звернення), якою визначено ставки судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, у розмірі 0,3 розміру мінімальної зробітної плати.

Згідно вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права відмовивши у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову на підставі не сплати судового збору за подання зазначначеного раніше клопотання.

Так, Кодексом адміністративного судочинства визначено порядок урегулювання правовідносин, які складаються у випадку несплати судового збору при зверненні до суду.

Як зазначено раніше за подання клопотання про забезпечення позову Закону України «Про судовий збір» визначена ставка судового збору, яка підлягає сплаті при зверненні до суду з заначеним клопотанням.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до аналогії закону суддя повинен діяти в рамках та в порядку визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 106 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків коли його не належить сплачувати.

Частиною 2 ст. 87 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положення п.п. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (у редакції, що діяла на момент звернення), якою визначено ставки судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, у розмірі 0,3 розміру мінімальної зробітної плати.

Позивач за подання клопотання про вжиття заходів забезпечення адімінстративного позову судовий збір не сплатив, посилаючись на те, що чинним законодавством визначено подання заяви, а не клопотання про забезпечення доказів або позову.

В силу вимог ст. 2 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий розгляд його справи та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 129 Конституції України встановлює незалежність судді при здійсненні правосуддя.

У системі адміністративного судочинства діють відповідні принципи, покладені в основу процедури здійснення правосуддя щодо захисту порушених прав фізичних і юридичних осіб, закріплені, зокрема,Кодексом адміністративного судочинства України, відповідно до якого, при пред'явлені позову до суду обов'язком особи, яка має намір звернутися до відповідного суду є дотримання певної процедури, зокрема, й вимог щодо позовної заява, яка повинна відповідати ст. 106 КАСУ.

Суд не наділений повноваженнями змінювати запроваджений Верховною Радою України правопорядок, діяти всупереч йому, доповнювати недоліки законодавчої процедури або перекривати своїми рішеннями бездіяльність Кабінету Міністрів України.

У зв'язку з зазначеним вище суд першої інстанції повинен дотримуватись правил визначених Кодексом адміністративного судочинства України, на підставі зазначеного вище залишити заявлене клопотання без руху та надати строк для усунення недоліків та надання доказів сплати судового збору, що передбачено Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» та КАСУ, після чого у заявника виникло.

У адміністративному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, на підставі якої суддя відкриває провадження у справі. Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Вимоги, що пред'являються до змісту позовної заяви чітко визначені у ст.106 КАС України, відповідно до якої у позовній заяві зазначаються найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява, ім'я (найменування) позивача, його поштова адреса, інші засоби зв'язку, ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса та інші засоби зв'язку, зміст позовних вимог згідно із ч. 4 та ч. 5 ст. 105 КАСУ, виклад обставин, якими вони обґрунтовуються, з поданням доказів чи із посиланням на докази, на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно до ч.2 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху; позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання; позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності; позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; у провадженні цього або іншого адміністративного суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; справа не підсудна цьому адміністративному суду; якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, передбаченого частиною п'ятою статті 99 цього Кодексу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено питання щодо заявленої в клопотанні вимоги, що стосується третьої особи у справі - Президента України, а саме заборонити суб'єкту призначення на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації - Президенту України в порядку ст.. 31 Закону України «Про державну службу» призначити на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації переможця конкурсу ОСОБА_4.

Зазначена вимога стосується третьої особи у справі, яка не має самостійних вимог на предмет спору, а не відповідача та до якої не застосовується заборон щодо усунення порушень зі сторони відповідача що стосуються прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Частиною 2 ст. 53 КАС України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо вступу третьої особи у справі .

Так, при розв'язанні питання про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суд повинен пере вірити існування між цією особою та однією з сторін правових відно син і можливість впливу рішення суду по справі між сторонами на цю особу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановлене судом рішення по справі за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, може наперед вирішити наслідки взаємовідносин між сторонами та цими третіми особами, тобто вплинути на їх права та обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до матеріалів справи, а саме копії позовної заяви встановлено, що оскаржується рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби, якими визначено в якості на зайняття посади голови Житомирськї обласної державної адміністрації ОСОБА_4.

Зазначене рішення оприлюднено на офіційному веб - сайті Національного агентства України з питань державної служби 04.10.2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник у клопотанні про забезпеченні позову просить заборонити суб'єкту призначення на посаду посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації - Президенту України в порядку ст. 31 Закону України «Про державну службу» призначити на посаду голови Житомирської обласної державної адміністрації перемоця конкурсу ОСОБА_4.

Отже, зазначене клопотання стосується третьої особи у справі - Президента України, а не відповідача у справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не досліджено питання щодо заявленої вимоги саме до третьої особи у справі, а не відповідача.

Так, треті особи як учасники провадження з оскарження нормативно-правових актів мають реалізовувати свої процесуальні права відповідно до чинного закону й у межах певного лише ними здійснюваного провадження та відповідно до прав наданих їм КАС України.

Суд повинен задовольняти лише умотивовані вимоги, що всуваються третіми особами, незалежно від того, чи будуть задоволені вимоги позивача у справі з оскарження нормативно-правового акта.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки, передбачені для всіх осіб, які беруть участь у справі передбачені ст. 49 КАС України.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів та обґрунтувань щодо доведення протиправності у діях саме третьої особи, які моглиб вплинути на права, обов'язки та інтереси позивача у справі оскільки оголошення переможця конкурсу ще не є прямою підставою для призначення на посаду, оскільки повинен пройти час на оскарження передбаченого ст. 28 Закону України «Про державну службу».

Також зазначає, що суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Зазначена позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008 р.

На підставі наведеного вище обґрунтованих підстав, доводів, доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин не наведено та не надано. Також, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі при розгляді даного клопотання, колегія суддів не вбачає, так само як і обставин, які вказують, що для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль.

Крім того, колегія суддів вважає вказані висновки передчасними, оскільки зазначене рішення відповідача є предметом оскарження у даній справі, а тому його оцінка із точки зору законності буде надаватися при розгляді справи по суті, а не при вирішенні клопотання про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.07.2013 року у справі № 141/494/13-а

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим суд дійшов до неправильного висновку та підстав для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального права та процесуального права, тому ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

(Повний текст виготовлено - 06 лютого 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.