Справа № 301/143/17
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/143/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства «КІМ» до Зарічанської сільської ради Іршавського району про визнання незаконним і скасування рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Зарічанської сільської ради Іршавського району від 19 вересня 2016 року №164 та зобов'язання розглянути заяви,

в с т а н о в и в :

СФГ «КІМ» в особі голови господарства ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до Зарічанської сільської ради Іршавського району про визнання протиправним та скасування рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Зарічанської сільської ради Іршавського району від 19 вересня 2016 року №164 та зобов'язання розглянути заяви.

Позовні вимоги мотивовано тим, що селянське (фермерське) господарство «КІМ» на праві постійного користування користується земельною ділянкою розміром 5,7736 га у межах населеного пункту Зарічанської сільської ради, до складу якої входить: 2,0325 га рілля; 1,1302 га сіножаті; 0,2186 га забудовані землі; 2,3923 га ставки. 06.04.2015 року на зборах СФГ «КІМ» було прийнято рішення повторно звернутися до Зарічанської сільської ради для отримання дозволу на розпаювання земель господарства. 05.09.2016 року за №14 на ім'я сільського голови с. Заріччя Васько М.І. додатково були надіслані належним чином затверджені графічні матеріали із землеустрою та заяви членів СФГ «КІМ» із зазначенням у поданих графічних матеріалах бажаного місця розташування земельного паю кожного з пайовиків. Даний лист отримано за належністю 05.09.2016 року. Рішенням Зарічанської сільської ради від 19.09.2016 року №164 ОСОБА_1 та членам СФГ «КІМ» відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства з тих підстав, що ч.8 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що землі водного фонду, які входять до складу сільськогосподарських угідь, не можуть передаватись у приватну власність для ведення фермерських господарств, за винятком невеликих водойм до 3 га під замкненими природними водоймами. Вказаним рішенням також зобов'язано СФГ «КІМ» привести земельну ділянку, яка перебуває в користуванні господарства у стан, що відповідає документації (відновлення ставка орієнтовною площею 0,39 га).

Вважав рішення відповідача незаконним, оскільки ніхто із членів СФГ «КІМ» раніше не набував права на земельну частку (пай). Крім того, відповідно до довідки управління Держгеокадастру в Іршавському районі в користуванні СФГ «КІМ» є два ставки загальною площею 2,3923 га. Вказане відображено і у плані реконструкції ставків, з якого вбачається, що обидва ставки є замкненими водоймами, так як повністю знаходяться всередині земельної ділянки, що перебуває у користуванні СФГ «КІМ».

Так, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство» надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється у порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Оскільки вказані два ставки площею 2,3923 га (тобто до 3 га) відповідно до вимог ст.59 Земельного кодексу України вже раніше були надані в користування СФГ «КІМ», тому послання в оскаржуваному рішенні на ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство» є безпідставним. Крім того, зобов'язання вказаним рішенням СФГ «КІМ» привести земельну ділянку, яка є в користуванні господарства у стан, що відповідає документації, зокрема, відновити ставок орієнтовною площею 0,39 га є безпідставним, оскільки третього ставка на зазначеній земельній ділянці не існує, а зобов'язати СФГ «КІМ» створити третій ставок сільська рада не має повноважень.

Вважає, що оскаржуваним рішенням грубо порушено як його права, так і права всіх інших членів СФГ «КІМ» на приватизацію земель фермерського господарства, оскільки Зарічанською сільською радою було безпідставно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки. Просив визнати спірне рішення незаконним і скасувати його, а також повторно розглянути заяви членів СФГ «КІМ» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі встановленої земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Зарічанської сільської ради.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та розглянути справу по суті без його участі (а.с.60).

Представник відповідача - суб'єкта владних повноважень - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов до суду не подав ( а.с.59).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 14 та ст. 41 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

23 грудня 1996 року між Зарічанською сільською радою та ОСОБА_1 було укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договір оренди ставків та прилеглих територій, згідно умов яких Зарічанська сільська рада на підставі рішення 8 сесії 22 скликання від 15.11.1996 року передала ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах оренди строком 25 років земельну ділянку в урочищі «Ставки» загальною площею 5,7801 га, з яких: рілля 0,9892 га, сіножаті 1,5445 га, інші угіддя 3,2464 га, в тому числі ставки 2,50 га (а.с. 20, 21-22).

На підставі розпорядження голови Іршавської РДА №186 від 19.05.1999 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, згідно якого останньому надано у постійне користування земельну ділянку площею 5,7801 га на території Зарічанської сільської ради в урочищі «Ставки» для створення селянського (фермерського) господарства (а.с. 23).

13.10.1999 року відомості про СФГ «КІМ» як юридичну особу було внесено до відповідного єдиного державного реєстру, що стверджується копією довідки Закарпатського обласного управління статистики №5860 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 15.10.1999 року (а.с. 24-25) та копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №388395 (а.с. 26).

05 червня 2009 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Матіко Ю.А. за №366 було зареєстровано зміни до ст.3 п.3.1. Статуту селянського (фермерського) господарства «КІМ» «Засновник (голова) і члени господарства», зокрема, зазначено, що засновником і головою господарства є ОСОБА_1, а членами наступні особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с 27-29).

Протоколом зборів СФГ «КІМ» №1 від 25.03.2015 року також внесено зміни у статтю 3, п.3.1. Статуту «Засновник і члени господарства», зокрема, доповнено, що членами селянського (фермерського) господарства «КІМ» є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 30).

Рішенням загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства «КІМ», оформленого протоколом №2 від 06.04.2015 року, було вирішено повторно звернутися до сесії Зарічанської сільської ради про надання дозволу на розпаювання земель господарства (а.с. 32).

10.04.2015 року ОСОБА_1 як голова СФГ «КІМ» звернувся до сесії Зарічанської сільської ради із заявою про надання дозволу на розпаювання земель фермерського господарства, які надані йому на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 02.07.1999 року на право постійного користування землею (а.с. 31).

На запит СФГ «КІМ» Управлінням Держгеокадастру в Іршавському районі направило позивачу листа від 01.02.2016 року за №27-704-99.3-389/2-16, в якому зазначено, що згідно земельно-кадастрового обліку земель форми 6-зем станом на 01.01.2016 року ФГ «КІМ» використовує на праві постійного користування земельну ділянку загальною площею 5,7736 га, з яких: ріллі 2,0325 га, сіножаті 1,1302 га, забудованих земель 0,2186 га, ставки 2,3923 га, що розташована у межах населеного пункту на території Зарічанської сільської ради (а.с. 45).

На виконання вимог рішення Зарічанської сільської ради №114 від 06.05.2016 року у відповідності до ст.118 ЗК України було надано належним чином затверджені графічні матеріали щодо землеустрою ділянки, яка перебуває в постійному користуванні СФГ «КІМ», а також заяви 9 пайовиків із зазначенням в графічних матеріалах бажаного місця розташування земельного паю кожного з пайовиків (а.с. 33, 34-42).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про фермерське господарство», ст.31 ч.2, ст.32 ч.1 ЗК України, ст.59 ч.2 ЗУ «Право на землі водного фонду» члени фермерського господарства мають право на отримання безоплатно у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю), у тому числі, замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Згідно до ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, частиною 7 ст.118 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав, при наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не наведено жодної з підстав передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

Рішенням дев'ятої сесії сьомого скликання №164 від 19.09.2016 року Зарічанської сільської ради «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства», 1) відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства у зв'язку з тим, що ч.8 ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачає, що землі водного фонду, які входять до складу сільськогосподарських угідь, не можуть передаватися у приватну власність для ведення фермерських господарств, за винятком невеликих водойм - до 3 га під замкненими природними водоймами; 2) відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання №114 від 06.05.2016 року зобов'язано ФГ «КІМ» привести земельну ділянку, яка є в його користуванні у стан, що відповідає документації (відновлення ставка орієнтовною площею 0,39 га) (а.с. 6).

При ухваленні вказаного рішення, суб'єкт владних повноважень посилався на вимоги ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 31, 32, 84 Земельного кодексу України, ч.8 ст.7, ст.13, ст.14 Закону України «Про фермерське господарство».

Однак, в чинній редакції Закону України «Про фермерське господарство» відсутня частина 8 статті 7, на яку посилається Зарічанська сільська рада і де зазначається про те, що землі лісового і водного фондів, що входять до складу сільського господарських угідь, не можуть передаватися у приватну власність для ведення фермерських господарств, за винятком невеликих - до 5 гектарів ділянок лісів у складі угідь фермерського господарства і невеликих - до 3 гектарів ділянок під замкненими природними водоймами.

Дана норма діяла у попередній редакції Закону від 06.11.2014 року. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про фермерське господарство» щодо стимулювання створення та діяльності сімейних фермерських господарств» №1067-19 від 31.03.2016 року (набрав чинності 01.05.2016 року) ст.7 Закону викладена в новій редакції, згідно якої надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Отже, при ухваленні спірного рішення суб'єкт владних повноважень послався на норму закону, яка втратила чинність, і яка не могла бути застосована при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства.

Не містять і інші норми законів, на які послався суб'єкт владних повноважень у своєму рішенні, підстав для відмови в задоволенні заяв членів ФГ «КІМ».

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, не навів суду докази законності та обґрунтованості прийняття спірного рішення, яке є немотивованим і містить посилання на нечинні норми.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги є вмотивованими та обґрунтованими, тому такі слід задовольнити.

Суд також вважає, відповідно до вимог ст.94 ч.1 КАС України, стягнути з місцевого бюджету Зарічанської сільської ради Іршавського району на користь позивача судові витрати у сумі 1600 грн., що складаються з судового збору і були сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 1, 53).

Керуючись ст.19 ч.2 Конституції України, ст. ст. 10, 33 ч.1 п.9 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 2 ч.1, 7 ч.1, 13 Закону України «Про фермерське господарство», ст. ст. 31 ч.2, 32 ч.1, 59 ч.2 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 11, 18, 69-71, 86, 159-163, 167, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Зарічанської сільської сільради Іршавського району від 19 вересня 2016 року №164 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства».

Зобов'язати Зарічанську сільську раду Іршавського району повторно розглянути заяви голови та членів селянського (фермерського) господарства «КІМ» від 10 квітня 2015 року, що доповнені 05 вересня 2016 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі встановленої земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Зарічанської сільської ради Іршавського району, та прийняти обґрунтоване рішення.

Стягнути з місцевого бюджету Зарічанської сільської ради Іршавського району на користь Селянського (фермерського) господарства «КІМ»1600 (одна тисяча шістсот) грн. судових витрат.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча : М. О. Пітерських