Справа № 739/1667/16-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 739/1667/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чепурко В.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінен оф Десна» про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Десналенд» до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Лінен оф Десна», про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на наявність у нього безумовного права на оренду земельної ділянки, право власності на яку належить відповідачу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2010 року між ТОВ «Лінен оф Десна» та відповідачем було укладено договір оренди землі №188, відповідно до умов якого ТОВ «Лінен оф Десна» надано в оренду земельну ділянку промислового використання, розташовану по вул.І.Богуна, 55 у м.Новгород-Сіверський загальною площею 17,3412 га. Згідно цього договору на вказаній земельній ділянці знаходиться сад площею 0,3990 га, землі, що використовуються для технічної інфраструктури, площею 0,6129 га, землі промисловості - 16,3293 га (п.п.1-3 договору).

Пунктом 7 договору визначено, що договір оренди укладається строком на 49 років.

Пунктом 28 договору визначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; придбання орендарем земельних ділянок у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Також договір припиняється в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.29 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пункту 30 договору його розірвання в односторонньому порядку не допускається.

Вказана вище земельна ділянка з кадастровим номером :00:009:0208 обліковується як орендована ТОВ «Лінен оф Десна».

26 червня 2014 року між ТОВ «Десналенд» (покупець) та ТОВ «Лінен оф Десна» (продавець) було укладено: договір купівлі-продажу комплексу, нежитлової будівлі, зареєстрованому в реєстрі за №1-808 та договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за №1-810, за умовами яких продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов'язується оплатити нерухоме майно (згідно переліку), розташоване за адресами: м.Новгород-Сіверський, вул.І.Богуна (вул.Урицького), буд.55 та буд.57, загальною площею 4632,15 кв.м та 260,4 кв.м.

Листом від 07 липня 2014 року вих.№73 ТОВ «Лінен оф Десна» повідомило відповідача про продаж вказаних вище об'єктів нерухомості і просило вважати таким, що втратив чинність договір оренди землі від 27 жовтня 2010 року №188, з посиланням на положенням ст.31 Закону України «Про оренду землі» та ст.120 Земельного кодексу України.

20 листопада 2014 року відповідачем прийнято рішення щодо надання дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 17 га та передачі її в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул.І.Богуна у м.Новгород-Сіверський.

Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області листом від 07 липня 2016 року №03-08/1627 повідомила позивача, що розгляд його заяви щодо внесення змін до рішення 37 сесії Новгород-Сіверської міської ради VI скликання від 20 листопада 2014 року був знятий з проекту денного.

Листом від 30 серпня 2016 року вих.№31-006 ТОВ «Десналенд» звернулося до відповідача щодо укладання договору оренди земельної ділянки площею 17,3412 га, кадастровий номер :00:009:0208.

Договір оренди земельної ділянки між сторонами укладено не було.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відчуження будівель та споруд, розташованих на частині земельної ділянки загальною площею 17,3412 га з кадастровим номером :00:009:0208 не призвело до переходу до позивача права оренди на всю зазначену земельну ділянку, а тому вимоги позивача про передачу йому в оренду всієї вказаної земельної ділянки є безпідставними.

За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

В силу вимог ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

01 квітня 2010 року рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2010 визначено, що положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України (п.1 ч.2 ст.17 КАС України чинної редакції) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням дій чи бездіяльності.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать ті земельні спори, в яких орган державної влади чи орган місцевого самоврядування виступає у якості суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, у випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов'язання Новгород-Сіверську міську раду Чернігівської області укласти з ТОВ «Десналенд» договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Чернігівська обл., м.Новгород-Сіверський, площею 17,3412 га, кадастровий номер :00:009:0208, на якій знаходяться нежитлові споруди, що належать позивачу на праві власності, на тих самих умовах, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, предметом зазначеного позову є зобов'язання відповідача вчинити дії щодо укладення договору оренди земельної ділянки, як розпорядником земель комунальної власності, що, за своїм змістом, передбачає зміну користувача земельної ділянки, статус якого позивач, на його думку, отримав після придбання у ТОВ «Лінен оф Десна» об'єктів нерухомості на зазначеній земельній ділянці.

Частинами 1, 2 ст.2 ЗК України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області відповідно до ст.5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянута за правилами КАС України. Оспорювання дій або бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо прийняття (неприйняття) рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування має вирішуватись в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Спір про правомірність дій (бездіяльності) щодо прийняття (неприйняття) такого рішення має вирішуватись у порядку цивільного (господарського) судочинства.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

З наведеного вбачається, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та, враховуючи, що позивач являється суб'єктом господарської діяльності, підсудний відповідному господарському суду.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст.157 КАС України передбачено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та суд дійшов помилкового висновку щодо наявності визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції у переданому на вирішення суду спорі, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до п.4 ст.198 КАС України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України з огляду на те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» - задовольнити частково.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року скасувати, провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінен оф Десна» про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30 січня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.