Справа № 817/1184/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2017 р.Р і в н е 817/1184/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 митниця ДФС
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, а.с.45) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про невірне декларування терміну використання транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України та протиправно оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями збільшив суму грошового зобов'язання з акцизного податку, податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та нарахував штрафні (фінансові) санкції, оскільки як встановлено із свідоцтва від 31.08.2012 про реєстрацію транспортного засобу (графа В), датою першої реєстрації автомобіля є 31.07.2010. Зазначає, що декларант та митний орган встановили дату початку користування транспортним засобом та дату першої реєстрації транспортного засобу, визначену в реєстраційних документах, що є підставою для застосування ставки податку в розмірі 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна. Оскільки декларант надав усі необхідні документи, які вказують на рік виготовлення автомобіля з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу, будь яких інших документів, що свідчать про іншу дату виготовлення транспортного засобу, на момент декларування митний орган не мав, віднесення відповідачем транспортного засобу до категорії 5-8 років та донарахування акцизного податку та податку на додану вартість є незаконним. У звязку із такими обставинами, просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 14.11.2016 адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 управління ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.48-49). Представник відповідача в судовому засіданні 14.11.2016 пояснила, що згідно з пп. 215.3.52 Податкового кодексу України, ставка податку на товар "Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з повною масою транспортного засобу не більш як 5 т з робочим обємом циліндрів двигуна не більш як 2500 куб. см, що використовувалися", класифіковані за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, на момент митного оформлення митної декларації типу ІМ40ДЕ від 21.05.2015 №204050001/2015/005102 становила 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна. Ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40, для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50. Зазначила, що у відповідь на запит Головного управління ДФС у Рівненській області від 23.10.2015 №2029/10/17-00-17-03, АТ "Рено Україна" листом від 15.01.2016 №7 надано дані, що містяться у інформаційній системі від виробника, згідно з якої датою виготовлення транспортного засобу є 13.02.2008, дата продажу клієнту - 31.07.2008. Таким чином, за результатами перевірки встановлено факт декларування невірної дати виготовлення транспортного засобу та дати початку використання товару, імпортованого громадянином ОСОБА_2 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 21.05.2015 №204050001/2015/005102, що призвело до заниження митних платежів на загальну суму 31643,19грн.

На підставі викладеного, представник відповідача вважає оскаржувані рішення правомірними та просила відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Ухвалою від 04.11.2016 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачі ОСОБА_1 митницю ДФС.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС в судовому засіданні 14.11.2016 пояснила, що митне оформлення вантажного автомобіля марки "RENAULT", модель "KANGOO", ідентифікаційний номер (кузова) VF1FW0BB539446763 (код товару згідно УКТЗЕД НОМЕР_1), ввезеного та оформленого на громадянина ОСОБА_2 за МД від 21.05.2015 № 204050001/2015/005102 здійснювалось на підставі поданих митним брокером ПП "А-2" ОСОБА_4 товаросупровідних документів на транспортний засіб, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № А 28601515 від 31.08.2012; договору купівлі - продажу від 14.04.2015; сертифікату відповідності №UА1.193.0026437-15 від 20.05.2015. У відповідності до поданих документів, вищезазначений транспортний засіб виготовлений в 2010 році та вперше поставлений на облік (введений в експлуатацію) 31.07.2010. Ставку акцизного податку до товарів, що використовувались до 5-ти років, застосовано на підставі відомостей, зазначених в технічному паспорті № А 28601515 від 31.08.2016 на вказаний транспортний засіб, в якому зазначено дату першої реєстрації 31.07.2010, що на день митного оформлення відповідало ставці акцизного податку 0,02 євро за 1 куб. см обєму циліндрів двигуна. З метою обєктивного зясування обставин переміщення транспортного засобу через митний кордон України та перевірки достовірності інформації, що зазначена в товаросупровідних документах, митницею ДФС готується запит до митних органів іноземних держав. Таким чином, питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак порушення митних правил, буде розглянуто митницею ДФС після отримання відповіді від митних органів іноземних держав.

Представник третьої особи відповідача в судове засідання 09.12.2016 не прибула, причини неприбуття суду не повідомила. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалась обов'язкова участь представника третьої особи відповідача в судовому засіданні. За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 прибули в судове засідання, призначене на 09.12.2016. Судом поставлено на обговорення питання щодо розгляду справи у порядку письмового провадження. Представники сторін не заперечили проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин, враховуючи неявку в судове засідання представника третьої особи, заслухавши думку представників сторін, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд перейшов до розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши думку представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_7, який діяв за дорученням від імені ОСОБА_2, на підставі митної декларації від 21.05.2016 №204050001/2015/005102 та доданих до неї документів було ввезено на митну територію України товар: вантажний автомобіль марки "RENAULT", модель "KANGOO", ідентифікаційний номер (кузова) VF1FW0BB539446763 (а.с.36-37, 42).

Митне оформлення вказаного вантажного автомобіля за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1 здійснене на митному посту ОСОБА_1 митниці ДФС з митною вартістю 47389,73грн. (графа 12 МД від 21.05.2016 №204050001/2015/005102).

При митному оформленні автомобіля вказано дату першої реєстрації 31.07.2010, відповідно ставка акцизного податку склала 0,02 євро за куб. см., як для вантажного автомобіля за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1, що використовувався до 5 років.

Позивачем під час митного оформлення автомобіля сплачено, зокрема, акцизний податок за ставкою 0,02 євро за 1 куб. см об'єму двигуна в сумі 4738,97 грн. та податок на додану вартість в розмірі 20 відсотків в сумі 11034,87 грн.

Судом встановлено, що в період з 30.06.2016 по 07.07.2016 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі по тексту ГУ ДФС у Рівненській області) на підставі наказу №365 від 24.06.2016 (а.с.50), проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою громадянином ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 21.05.2015 №204050001/2015/005102.

За наслідками проведення такої перевірки ГУ ДФС у Рівненській області складено ОСОБА_4 №141/17-00-13-02/НОМЕР_2 від 11.07.2016 "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 21.05.2015 року №204050001/2015/005102" (далі по тексту акт перевірки, а.с.9-17).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 257, частини 1 статті 377 МКУ, пунктів 218.1 статті 218 та пункту 222.2.1 статті 222 ПКУ, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, підпункту 215.3.52 пункту 215.3 статті 215 ПКУ, а також, як наслідок, до несвоєчасне та в неповному обсязі сплату митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ від 21.05.2015 №204050001/2015/005102, на суму 31 643,19 грн., в тому числі: податок на додану вартість (вид платежу 128) 26 369,33 грн., акцизний податок на транспортні засоби (вид платежу 185) 5 273,86 грн.

У відповідності до висновків осіб, які здійснювали перевірку, ввезений вантажний автомобіль відповідає коду УКТ ЗЕД 8704, як такий, що використовувався з 5 до 8 років згідно з відповіді АТ "Рено Україна" від 15.01.2016 №7, якою надано дані, що містяться у інформаційній системі від виробника, де датою виготовлення транспортного засобу є 13.02.2008, дата продажу клієнту - 31.07.2008 (а.с.51-53), відтак визначено застосування коефіцієнта 40 до ставки акцизного податку, тобто для оподаткування даного автомобіля повинна застосовуватися ставка акцизного податку 0,8 євро зо см. куб.

На підставі акта перевірки №141/17-00-13-02/НОМЕР_2 від 11.07.2016 ГУ ДФС у Рівненській області 22.07.2016 було прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р":

№, яким визначено суму податкового зобовязання з з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами в розмірі 6 592,86 грн., з яких 5 273,86 грн. за основним платежем та 1 318,47 грн. за штрафними санкціями (а.с.19);

№, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами в розмірі 32 961,66 грн., з яких 26 369,33 грн. за основним платежем та 6 592,33 грн. за штрафними санкціями (а.с.48).

Непогоджуючись з вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Митного кодексу України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із ч. 1 ст. 293 Митного кодексу України, особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Частина 2 ст. 293 Митного кодексу України передбачає, що особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Частиною 6 ст. 345 Митного кодексу України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частиною 1 ст. 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з приписами п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Пунктом 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (пункт 193.1. статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз. 5 п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Пунктом 215.2 ст. 215 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

Згідно з положеннями пп. 215.3.5-2 п. 215.3 ст. 215 Податкового Кодексу України, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна.

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Відповідно до пп. 14.1.251 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за №1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Також пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 №229), зареєстрованого в ОСОБА_8 юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708 (далі Правила №1118), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Згідно п. 8 Правил №1118, визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов'язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом ОСОБА_8 юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в ОСОБА_8 юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ.

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

За наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян ОСОБА_8 юстиції України.

Отже, судом встановлено, що позивачем ввезено на митну територію України автомобіль марки "RENAULT", модель "KANGOO", ідентифікаційний номер (кузова) VF1FW0BB539446763 та здійснено його митне оформлення у порядку, визначеному чинним законодавством.

До митного оформлення декларації від 21.05.2015 №204050001/2015/005102 декларантом було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 31.08.2012, рахунок-фактуру від 14.04.2015, сертифікат відповідності №UА1.193.0026437-15, акт фізичного огляду від 21.05.2015, договір від 14.04.2015 купівлі-продажу транспортного засобу, що був у використанні.

Як зазначив свідок по справі ОСОБА_9 директор ПП "А-2", який здійснював декларування транспортного засобу позивача, оскільки у відповідності до п. 8 Правил №1118 визначити рік виготовлення транспортного засобу з ідентифікаційного номеру не було можливим, дату виготовлення встановлено на підставі календарної дати першої реєстрації, зазначеної в спеціальній графі В свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.08.2012.

Як встановлено із свідоцтва від 31.08.2012 про реєстрацію транспортного засобу (графа В), датою першої реєстрації автомобіля є 31.07.2010 (а.с.96-98).

Зі вказаною позицією що визначення дати виготовлення транспортного засобу на підставі графи В свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу погодився також представник ОСОБА_1 митниці ДФС.

Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу, що був у використанні від 14.04.2015 (а.с.39), датою першої реєстрації є також 2010 рік.

Під час проведення фізичного огляду товарів, про що складено акт від 21.05.2015, митним органом в особі старшого державного інспектора СМОТЗ ОСОБА_10 підтверджено, що календарним та модельним роком виготовлення транспортного засобу є 2010 рік (а.с.40).

Слід зазначити, що реєстраційні документи, згідно з якими здійснювалося митне оформлення автомобіля в передбаченому законодавством порядку недійсними не визнані, а також відповідачем не спростовано їх належності, як доказів у справі.

Тобто, відповідно до чинних реєстраційних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення автомобіля марки "RENAULT", модель "KANGOO", ідентифікаційний номер (кузова) VF1FW0BB539446763, датою першої постановки на облік, а відповідно і датою початку експлуатації ввезеного транспортного засобу є саме 31.07.2010, що, з урахуванням дати його ввезення на митну територію України, складає менше 5 років.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Єдиним документом, який слугував підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був лист АТ "Рено Україна" від 15.01.2016 №7 про те, що згідно з даними, які містяться у інформаційній системі від виробника, датою виготовлення транспортного засобу є 13.02.2008, дата продажу клієнту - 31.07.2008.

При цьому суд вказує на те, що дана інформація є спеціалізованою інформацією системи з обмеженим доступом для користування офіційними дилерами.

На переконання суду, лист АТ "Рено Україна" від 15.01.2016 №7 щодо дати виготовлення транспортного засобу 13.02.2008, на які посилається відповідач, за відсутності документального підтвердження офіційними документами викладеної у них інформації та відсутності посилань на безпосередні джерела її отримання, не є достатньо вагомими доказами, які б спростовували відомості, що містяться у наданих платником податків документах та правомірності його дій.

Також, суд зазначає, що за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган, у відповідності до вимог чинного законодавства, повинен по офіційних каналах затребувати від уповноваженого органу інформацію стосовно дати реєстрації автомобіля у зв'язку із такими розбіжностями у відомостях реєстраційного органу та офіційного дилера. Однак, як встановлено судом, відповідач з такими запитами до іноземних державних органів не звертався.

Відтак, використана відповідачем інформація офіційного представника виробника RENAULT в Україні АТ "Рено Україна" не є належним та допустимим доказом в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, на думку суду, позивачем доведено його добросовісність під час ввезення транспортного засобу на територію України та здійснення його митного оформлення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача належних правових підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку з чим, останні є протиправними та підлягають скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Р" від 22.07.2016 № та №.

Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 1102,40грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.