Справа № 815/1312/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Київ К/800/29011/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Кобилянського М.Г.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправною та скасування постанови,

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року,

встановив:

У лютому 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про стягнення боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 1194,03 грн з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінської Т.Д. ВП №45182120 від 17 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначала, що всупереч приписам пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з якими у неї, як пенсіонера за віком, відсутній обов'язок сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, 25 лютого 2015 року отримала копію вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року, прийняту управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси. Крім того, вказувала, що постанова Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП №45182120 від 17 жовтня 2014 року не відповідає приписам статей 22, 26, 31 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що вимога про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року направлена до державної виконавчої служби 14 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання (один рік), що є обов'язковою підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу № Ф-1987 від 27 травня 2013 року про сплату недоїмки, видану управлінням Пенсійоного фонду України у Київському районі м. Одеси про стягнення боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 1194, 03 грн з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінської Т.Д. ВП №45182120 від 17 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси.

У касаційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга мотивована тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 станом на 1 квартал 2013 року не досягла 56 років 6 місяців, тому не могла бути пенсіонером за віком. Оскільки позивачу призначено пенсію за вислугу років, то на неї не поширюється дія частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Так як, позивачем не сплачено суму боргу, зазначену у вимозі від 27 травня 2013 року № Ф-1987, то управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, приймаючи оскаржувану вимогу, діяло в межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заперечення на касаційну скаргу обґрунтовані доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 17 листопада 2003 року зареєстрована виконавчим комітетом Одеської міської ради як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_2

З 21 лютого 2007 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси за реєстраційним номером 22085, є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвами платника єдиного внеску від 01 січня 2011 року та від 04 травня 2012 року.

22 березня 2007 року ОСОБА_4 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса із заявою про призначення пенсії та 28 жовтня 2010 року Пенсійним фондом України їй видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, у якому в графі «вид пенсії» вказано - «за віком».

15 березня 2012 року позивач подала до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік, відповідно до якого за січень - вересень 2011 року їй визначено до сплати єдиний внесок у розмірі 2978,31 грн. Сума єдиного внеску за період жовтень - грудень 2011 року позивачем не визначалась і не сплачувалась.

04 лютого 2013 року позивач звернулась до виконуючого обов'язки начальника управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси із заявою, в якій зазначила, що вона є пенсіонером за віком, протягом 2012 року займалась підприємницькою діяльністю і була платником єдиного податку, у зв'язку з чим просила звільнити її від подання щорічного звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік.

27 травня 2013 року управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси прийнято вимогу № Ф-1987 про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 недоїмки у розмірі 1194,03 грн, яка була отримана представником позивача лише 25 лютого 2015 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та на підставі якої 17 жовтня 2014 року головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 45182120.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимога управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року та постанова головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінської Т.Д. ВП №45182120 від 17 жовтня 2014 року є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки винесені з порушенням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України у «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 рок № 2464-VІ платником єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Згідно з частиною 4 статті 4 цього Закону особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, зазначеними нормами встановлено пільги для пенсіонерів за віком у вигляді звільнення сплати за себе єдиного внеску. Будь-яких застережень в цій нормі про те, що під пенсіонерами за віком слід розуміти лише тих осіб, яким призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має.

Системний аналіз викладеного вказує на те, що під пенсіонерами за віком, указаними в частині четвертій статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», необхідно розуміти всіх осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з досягненням віку і незалежно від законів, якими таке право на пенсію за віком встановлено.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 55 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

За приписами статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Отже, для звільнення особи від сплати єдиного внеску згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» необхідним критерієм є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється відповідно до умов, визначених законом, зокрема, досягнення певного віку, після якого вона має право на призначення відповідної пенсії.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли правильного висновку, що оскільки ОСОБА_4 28 жовтня 2010 року видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, у якому зазначено вид пенсії «за віком», то вона як особа, яка обрала спрощену систему оподаткування, є платником єдиного податку та після набуття статусу пенсіонера звільнена від обов'язку по сплаті єдиного соціального внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому вимога № Ф-1987, видана управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси 27 травня 2013 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску за січень - вересень 2011 року в розмірі 1194,03 грн є незаконною та підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги, що ОСОБА_4 є пенсіонером за вислугою років, а тому не має право на звільнення від сплати єдиного внеску, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що до заяви про призначення пенсії за вислугою років, яку 21 вересня 2010 року позивач подала до управління Пенсійного фонду в Київському районі м. Одеса, нею були долучені копія трудової книжки і довідка про підтвердження наявного трудового стажу, на підставі яких рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса, оформленим протоколом № 20111 від 24 вересня 2010 року, їй призначена пенсія. Із цього протоколу вбачається, що в графі «вид пенсії» вказано «за вислугу років», однак в подальшому протокол містить запис «загальний розмір пенсії за віком», позивачу видано пенсійне посвідчення, в якому записано вид пенсії - «за віком», в розпорядженнях управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса про перерахунок пенсії позивачу теж значиться вид пенсії «за віком», що є підтвердженням факту призначення позивачу пенсії саме за віком.

З приводу висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінської Т.Д. ВП № 45182120 від 17 жовтня 2014 року щодо примусового виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, то ці висновки є обґрунтованими з огляду на таке.

Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (частина 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною 2 наведеної статті строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для інших виконавчих документів - з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 наведеного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

У пункті 5 вимоги № Ф-1987, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси 27 травня 2013 року, зазначено, що вона набрала чинності 17 липня 2013 року, а пункт 4 оскаржуваної вимоги передбачає, що у разі несплати суми боргу, зазначеної у пункті 1 цієї вимоги, ця вимога передається до органів державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 5 цієї вимоги.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси лише 14 жовтня 2014 року звернулось до начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання вимоги № Ф-1987 від 27 травня 2013 року про сплату недоїмки фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 Цього ж дня, ця заява прийнята до виконання, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відділу державної виконавчої служби та 17 жовтня 2014 року головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінською Т.Д. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45182120 по виконанню вимоги про сплату недоїмки № Ф-1987 від 27 травня 2013 року.

За таких обставин, коли постанова головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Летінської Т.Д. про відкриття виконавчого провадження № 45182120 від 17 жовтня 2014 року в порушення вимог статей 22 - 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесена за межами строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, то суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Кобилянський М.Г.

Мойсюк М.І.