Справа № 751/357/17
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/357/17
Провадження №2-а/751/83/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року 08 год. 00 хв. в м.Чернігові суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Деркач О. Г. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України /далі ЧОУПФУ /про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії; зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв»язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям (постанова КМУ від 09.12.2015 року № 103) відповідно до ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції на дату призначення пенсії у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.12.2015 року на підставі довідки ДФІ від 09.12.2016 року №228 та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав 20.01.2017 року, подавши у встановлений законом строк заперечення на позов. (а.с.18-19).

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку в Чернігівському об'єднаному Управлінні Пенсійного Фонду України та, починаючи з 21.07.2009 року, отримує пенсію, призначену згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, розраховану виходячи із 90% заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

13.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з підстав зростання з 01 грудня 2015 року заробітної плати працюючих державних службовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013; до заяви було надано довідку про заробітну плату ДФІ від 09.12.2016 року №228.

Однак, позивачу було відмовлено в такому перерахунку, що підтверджується листом відповідача від 29.12.2016 року №25930/05.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, оскаржив їх в судовому порядку.

В даній ситуації Суд враховує, що частиною першою статті 9 КАС встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, який втілено в частині другій статті 19 Конституції України, згідно із якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, статтею 46 Конституції України закріплено конституційне право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, право на пенсію в підвищеному розмірі та на її перерахунок є складовою частиною права громадян на соціальний захист, яке гарантовано статтею 46 Конституції України.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Зокрема, згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

В свою чергу відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Також, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Разом з тим, згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з матеріалів справи, останнім місцем роботи позивача є Контрольно - ревізійне управління в Чернігівській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджені схеми посадових окладів державних службовців, а пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» передбачено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

У зв'язку із наведеним, згідно довідки про заробітну плату Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області від 09.12.2016 року № 228, з 01 грудня 2015 року було підвищено заробітну плату головного контролера - ревізора, на посаді якої раніше перебував позивач.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що 01 грудня 2015 року була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працював позивач, що було підставою для перерахунку, суд вважає, що відповідні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що законодавством, яке регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців було встановлено право для державних службовців, які вийшли на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку із підвищення розміру заробітної плати.

Дані гарантії стосуються і позивача, який отримує пенсію з 2009 року.

Хоча Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, відсутність затверджених такого порядку та умов перерахунку не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Окремо суд звертає увагу, що до правовідносин, що виникли між сторонами не можуть бути застосовані положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, виходячи з наступного.

Так, Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй (пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004.

Зокрема, при надані оцінки щодо можливості застосування Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, яким по суті положення Закону України «Про державну службу» в попередній редакції були скасовані, в тому числі норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців і їх право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищення заробітної плати працюючих державних службовців, Суд враховує положення статті 22 Конституції України, згідно із якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики» (абзаци п'ятий, шостий пункту 4 вказаного рішення).

У зв'язку із чим, в даній ситуації Суд знаходить, що поширення на дані конкретні правовідносини положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII буде змінювати існуюче право позивача на пенсійне забезпечення в частині права на перерахунок в бік звуження його змісту та обсягу, що не узгоджується із статтею 22 Конституції України.

При цьому, станом на момент призначення позивачу пенсії було встановлено його право на її перерахунок у разі підвищення заробітної працюючих державних службовців.

В даній ситуації суд розуміє, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Дійсно механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

На вказані обставини неодноразово звертав увагу в своїх рішеннях Конституційний Суд України (рішення від 17 березня 2005 року № 1-рп/2005, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, від 25 січня 2012 року № 3рп/2012).

Також, в своїй прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини надаючи тлумачення положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звертав увагу на те, що подальша реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі (пункт 26 рішення у справі «Ейрі проти Ірландій», справа «Кйартан Асмундсон проти Ісландії»).

Разом з тим, в ряді інших справ Європейський Суд встановлював порушення прав гарантованих Конвенцією у зв'язку із зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги (див. справи «Суханов та Ільченко проти України», «Хонякіна проти Грузії»).

Стаття 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод реалізує принцип закріплення мінімальних гарантії прав і свобод людини, які можуть бути розширені державою в положеннях національних Конституцій та законодавства.

Тому, запровадження державою механізму регулювання соціально-економічних прав повинно відповідати положенням Конституції України і не повинно містити обмежень таких прав, які їй суперечать (статті 3, 8, 19, 22).

У зв'язку із чим, з врахуванням особливостей даної справи, суд робить висновок про те, що прийняття Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який по новому врегулював питання пенсійного забезпечення державних службовців відповідає свободі розсуду держави і пов'язано з реалізацією її можливостей, але з врахуванням наведених вище гарантій він може бути поширений на осіб, реалізація права на пенсію яких здійснюється після його вступу, тобто осіб, які не мали законодавчо закріпленого права на перерахунок пенсії і законних сподівань на її підвищення, що не стосується позивача по справі, який навпаки таке право мав і сподівався на його реалізацію.

Також, з огляду на положення статті 58 Конституції України та її тлумачення Конституційним Судом України у згаданому вище рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 право на перерахунок пенсії та підвищення заробітної плати, яка стала основою для такого перерахунку мали місце і настали до вступу в дію Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а тому в даному випадку застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім іншого, суд звертає увагу, що звернення позивача за перерахунком пенсії лише 13.12.2016 року не може бути підставою для відмови останньому в його гарантованому праві на перерахунок пенсії, з наступних причин.

Держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобов'язана утверджувати та забезпечувати права і свободи людини і громадянина.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В даній ситуації позивачу було відмовлено в реалізації його права відповідачем, в тому числі і у зв'язку із тим, що вона звернулася із заявою після 1 травня 2016 року, тобто після набуття чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, який з огляду на викладені вище мотиви не повинен бути застосований в даних правовідносинах.

Тобто в даному випадку не має місця застосування процесуального строку з яким закон пов'язує можливість захисту права позивача, а обставини на які посилається відповідач стосуються дії закону в часі та можливості регулювання правовідносин, які виникли до його вступу в закону силу, що не може бути підставою для відмови в захисті прав позивача.

Що стосується дати проведення перерахунку, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії 13.12.2016 року, у зв'язку із чим, з врахуванням положень статті 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, оскільки її подано до 15 числа, тобто з 01 грудня 2016 року.

Виходячи з наведеного вище, з врахуванням конституційних принципів верховенства права (стаття 8 Конституції України), законності (стаття 19 Конституції України), недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції України) адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 3, 8, 19, 22, 46, 58 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, статтями 6, 8- 70, 71, 86, 128, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки про заробітну плату Державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 09.12.2016 року № 228, починаючи з 01.12.2016 року, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: О. Г. Деркач