Справа № 826/896/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/896/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П., Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг Група» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 4 від 17.04.2015 в частині суми 2 493 702 грн у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 831 234 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 4 від 17.04.2015 в частині суми 2 374 956 грн у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 791 653 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у період з 02.12.2013 по 27.12.2013 Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена планова виїзна перевірка Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 за результатами якої складено Акт №54/26-54-22-02-10/30374978 від 23.01.2014 (а.с. 146-184 Том I).

У подальшому, згідно наказу в.о. начальника Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 447 від 03.03.2015 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», на підставі статті 20, підпунктів 78.1.1, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України вирішено організувати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Гатіора», ТОВ «СТ», ТОВ «Радіум», ТОВ «Летавіца», ТОВ «Торенія» за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 (а.с. 103 Том I).

На підставі вказаного Наказу та направлення на проведення перевірки від 04.03.2015 №410/26-54-22-04 Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено вказану документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група».

За результатами перевірки складено Акт №247/26-54-22-03/30374978 від 16.03.2015, яким встановлено порушення позивачем пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 005 542 грн, в тому числі за 2012 рік 1662468 грн, за 2013 рік 337956 грн, за 2014 рік 5118 грн та порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 939 045 грн, у тому числі: за березень 2012 - на 617424 грн, за квітень 2012 - на 53867 грн, за травень 2012 - 96799 грн, червень 2012 - на 250002 грн, за листопад 2012 - на 115041 грн, за грудень 2012 - на 450170 грн, січень 2013 - на 252781 грн, за серпень 2013 - 44594 грн, за вересень 2013 - 26318 грн, за жовтень 2013 - 15402 грн, за листопад 2013 - 16647 грн (а.с. 47-99 Том I).

На підставі Акта перевірки від №247/26-54-22-03/30374978 від 16.03.2015, відповідачем прийнято 17.04.2016 прийнято податкові повідомлення - рішення:

- №4, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3 008 313 грн у тому числі за основним платежем 2 005 542 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 1 002 771 грн (а.с. 104 Том I).

- № 4, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 908 567 грн у тому числі за основним платежем 1 939 045 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 969 522 грн 50 коп. (а.с. 105 Том I).

При цьому, 10 квітня 2015 року Приватним підприємством «Парадігм Консалтінг група» подано заяву про податковий компроміс (а.с. 41 Том IX).

28 квітня 2015 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення № 3264/10/26-54-15-01 від 28.04.2015 щодо відсутності необхідності проведення документальної позапланової перевірки при погодженні процедури застосування податкового компромісу за заявою Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група». Зазначене рішення зареєстровано позивачем в журналі вхідної кореспонденції 04.06.2015 за № 187 (а.с. 141-144 Том I).

Платіжними дорученнями № 4910 від 05.06.2015 та № 4909 від 05.06.2015 позивач сплатив суму грошового зобов'язання у розмірі 35 226 грн по податковому компромісу згідно заяви від 10.04.2015 (а.с. 145 Том I).

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень рішенням Державної фіскальної служби України №27266/6/99-99-10-01-04-25 від 21.12.2015 податкові повідомлення - рішення №4 від 17.04.2015 та №4 від 17.04.2015 залишені без змін, а скарга - без задоволення (а.с. 134-140 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідача були відсутні правові підстави для проведення перевірки позивача в частині дотримання позивачем податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Гатіора», ТОВ «СТ», ТОВ «Радіум», ТОВ «Летавіца», ТОВ «Торенія» за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, тому слід визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 4 та № 4 від 17.04.2015 в частині заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість за період - 2012 рік, крім того, оскільки в частині податкових зобов'язань за фінансово - господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Радіум» та ТОВ «Гатіора» з податку на додану вартість за січень 2014 року, листопад 2013 року, жовтень 2013 року, вересень 2013 року, серпень 2013 року, січень 2013 року та з податку на прибуток за 2013 рік, 2014 рік між сторонами досягнуто податковий компроміс, відтак податкові повідомлення - рішення № 4 від 17.04.2015 та №4 від 17.04.2015 за вказаний період не підлягають оскарженню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вiдповiдно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральнi, документальнi (плановi або позаплановi; виїзнi або невиїзні) та фактичнi перевiрки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені п.78.1. ст.78 ПК України.

Згідно з пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У відповідності до п.78.2 статті 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження. Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Як свідчать матеріали справи, згідно наказу відповідача № 447 від 03.03.2015 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» та Акту перевірки від №247/26-54-22-03/30374978 від 16.03.2015, на підставі статті 20, підпунктів 78.1.1, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Гатіора», ТОВ «СТ», ТОВ «Радіум», ТОВ «Летавіца», ТОВ «Торенія» за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

При цьому, Акт перевірки №54/26-54-22-02-10/30374978 від 23.01.2014 свідчить про те, що в період з 02.12.2013 по 27.12.2013 відповідачем було проведено планову виїзну перевірку позивача предметом якої було дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Тобто, частина питань перевірки, за результатами якої складено Акт перевірки від №247/26-54-22-03/30374978 від 16.03.2015, та питання, які були предметом планової виїзної перевірки позивача за результатами якої складено акт №54/26-54-22-02-10/30374978 від 23.01.2014 є тотожними та співпадають.

Оскільки Податковим кодексом України встановлена заборона на проведення позапланової перевірки, яка передбачена, зокрема, пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, тому у відповідача були відсутні правові підстави для проведення перевірки позивача в частині дотримання позивачем податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Гатіора», ТОВ «СТ», ТОВ «Радіум», ТОВ «Летавіца», ТОВ «Торенія» за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом в ухвалі від 02.11.2016 (справа №К/800/29483/15).

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення №4 від 17.04.2015 в частині заниження позивачем податку на прибуток за 2012 рік у розмірі - 1662468 грн, та відповідно за штрафними санкціями - 831 234 грн та податкове повідомлення - рішення № 4 від 17.04.2015 в частині заниження позивачем податку на додану вартість на суму 1 583 303 грн, у тому числі: за березень 2012 - на 617424 грн, за квітень 2012 - на 53867 грн, за травень 2012 - 96799 грн, червень 2012 - на 250002 грн, за листопад 2012 - на 115041 грн, за грудень 2012 - на 450170 грн, та за штрафними санкціями 791 653 грн є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень №4 від 17.04.2015 №4 від 17.04.2015 в частині заниження позивачем податку на прибуток за 2013-2014 роки та податку на додану вартість за період за січень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, січень 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої підрозділу 9-2 розділу XX Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно частиною другою підрозділу 9-2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Частиною п'ятою пункту 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, а в разі прийняття рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки - день отримання довідки, що підтверджує правомірність визначення сум податкових зобов'язань в уточнюючому розрахунку, або день отримання податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки.

У відповідності до пункту 7 підрозділу 9-2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Тобто обов'язковою умовою застосування процедури податкового компромісу є сплата платником податків 5% податкового зобов'язання.

Згідно з частиною восьмою пункту 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2015 позивачем подано відповідачу заяву про податковий компроміс по ТОВ «Радіум» та ТОВ «Гатіора» стосовно податкового (грошового) зобов'язання, визначеного уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість до декларації з ПДВ за січень 2014 року, листопад 2013 року, жовтень 2013 року, вересень 2013 року, серпень 2013 року, січень 2013 року та уточнюючої декларації з податку на прибуток за 2013 рік, 2014 рік (а.с. 41 Том IX).

За результатами розгляду вказаної заяви прийнято рішення № 3264/10/26-54-15-01 від 28.04.2015 щодо відсутності необхідності проведення документальної позапланової перевірки при погодженні процедури застосування податкового компромісу за заявою Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група». Зазначене рішення зареєстровано Приватним підприємством «Парадігм Консалтінг група» в журналі вхідної кореспонденції 04.06.2015 за №187.

Оскільки рішення № 3264/10/26-54-15-01 від 28.04.2015 позивачем отримано лише 04.06.2016, про що свідчить підпис головного бухгалтера на вказаному рішенні, тому грошові зобов'язання за податковим компромісом були сплачені наступного дня після отримання такого рішення - 05 червня 2015 року платіжними дорученнями № 4910 від 05.06.2015 та № 4909 від 05.06.2016 відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно листа відповідача №7471/8/2654/15-01-08 від 17.12.2015 податковий компроміс вважається неузгодженим у зв'язку з порушенням граничних термінів сплати платником податків до бюджету сум податкових зобов'язань (а.с. 42 Том IX).

Однак, оскільки доказів отримання позивачем рішення № 3264/10/26-54-15-01 від 28.04.2015 до 04.06.2016 відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано, тому підстави вважати, що позивачем порушено строки сплати грошового зобов'язання, відсутні.

Крім того, у відповідності до положень абзацу 1 пункту 7 підрозділу 9-2 ХХ «Перехідні положення» ПК України, достатнім для застосування податкового компромісу є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5% від визначеної в ній суми, а тому будь-яких повноважень контролюючого органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу не передбачено.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки по податковим зобов'язанням за фінансово - господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Радіум» та ТОВ «Гатіора» з податку на додану вартість за січень 2014 року, листопад 2013 року, жовтень 2013 року, вересень 2013 року, серпень 2013 року, січень 2013 року та з податку на прибуток за 2013 рік, 2014 рік досягнуто податковий компроміс, відтак податкові повідомлення - рішення № 4 від 17.04.2015 та №4 від 17.04.2015 в частині податку на додану вартість за січень 2014 року, листопад 2013 року, жовтень 2013 року, вересень 2013 року, серпень 2013 року, січень 2013 року та з податку на прибуток за 2013 рік, 2014 рік не підлягають оскарженню.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.