Справа № 805/4859/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4859/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 р. Справа № 805/4859/16-а

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Пидоненко Д.А. розглянувши адміністративну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» смт. Мангуш

до Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову з тих самих підстав, що викладені у письмових заперечення на позов.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за №31424275, знаходиться на податковому обліку Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи, 23 червня 2016 року посадовими особами відповідача на підставі п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 та п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість в ході якої встановлено несвоєчасність сплати податку на додану вартість, в порушення п. 50.1 ст. 50, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України за результатами чого складено акт №306/50-40-12/31424275.

Позивач не погодившись проведеною перевіркою надав до відповідача заперечення.

Відповідач листом від 09.08.2016 року за №4446/10/05-40-12-011-4 надав відповідь на заперечення, відповідно до якої зазначив про правомірність проведеної камеральної перевірки.

Суд зазначає, що несвоєчасність сплати позивачем податку на додану вартість не є спірним у справі, позивачем не заперечується та не підлягає доказуванню.

Спірним питанням даної справи є правомірність проведення відповідачем камеральної перевірки з огляду на приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та як наслідок прийняття податкового повідомлення-рішення.

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

За змістом п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених Кодексом.

У статті 61 Податкового кодексу України наведено визначення податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Згідно зі п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені статтею 62 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, положеннями пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Посилання позивача на мораторій, запроваджений пунктом 3 розділу ІІ прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII є неприйнятним, оскільки положення зазначеного Закону не передбачають заборону (зупинення) проведення камеральних перевірок, а також не передбачають зупинення здійснення податковим органом функцій (обов’язків) незалежно від будь-яких обставин.

Таким чином, проведена відповідачем камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» з питань даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість року не підпадає під законодавчу заборону, яка встановлена в пункті 3 Розділу II Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Крім того, суд звертає увагу на те, що приписи п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України прямо вказують на те, що камеральні перевірки проводяться у відповідності до порядку визначеному Податковим кодексом України, до якого зокрема зміни внесені не були.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням заявленого предмету та підстав позову, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати податку на додану вартість та прийняття за її висновками податкових повідомлень-рішень, а, відтак, про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повний текст постанови складено та підписано 03 лютого 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.