Справа № 815/4469/16
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4469/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

за участю секретаря Сємак О.В.,

представника позивача Іванова І.А., представника відповідача Кучеренка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Компанія «Блейд Груп» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Компанія «Блейд Груп» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2016р. приватне підприємство «Компанія «Блейд Груп» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.08.2016р. №№000566141; ; .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "Компанія «Блейд Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.03.2016р.

За наслідками перевірки складений акт №215/15-32-14-01/355044/1 від 21.07.2016р. «Про результати планової документальної виїзної перевірки приватного підприємства «Компанія «Блейд Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.03.2016р.», яким встановлені порушення: - п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток у сумі 194702грн., у тому числі по періодам звітності: 2015 рік - 178076грн., 1 кв. 2016 року - 16626грн.;

- п.198.1, 198.2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 60191грн., у тому числі по періодам звітності: вересень 2015 року - 15291грн.; листопад 2015 року - 31011грн.; грудень 2015 року - 13889 грн.; та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 18473грн., у тому числі по періодах звітності: березень 2016 року - 18473грн. /т.1 а.с.15-68/

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.08.2016р.:

№000566141 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 198859грн., з яких 194702грн. (за податковими зобов'язаннями), 4157грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями.; /т.1 а.с.11/

№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 90287грн. з яких 60191грн. (за податковими зобов'язаннями), 30096грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями; /т.1 а.с.12/

№ про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 18473грн. /т.1 а.с.13/

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності приватного підприємства «Компанія «Блейд Груп» є: код КВЕД 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 46.44 оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення (основний); код КВЕД 46.45 оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; код КВЕД 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; код КВЕД 73.20 дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Згідно з пп.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

В узагальнюючій податковій консультації щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат, затвердженій наказом Державної податкової служби України №123 від 15.02.2012р., визначено, що до маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги). Рекламні та маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватись та проводитись за ініціативи власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб'ютора торговельної мережі. При цьому витрати на маркетингові та рекламні послуги несе безпосередньо замовник цих послуг.

Методом просування товарів постачальника на ринку є сплата мотиваційних виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари у постачальника та здійснюють їх збут (дистриб'ютори)).

Тобто, такі виплати є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами (дистриб'юторами) у межах своєї основної діяльності. Досягнення таких показників обґрунтовано сприяє пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулює просування товарів у каналах дистрибуції. Такі мотиваційні виплати включаються до витрат на збут.

Оскільки мотиваційні виплати спрямовуються на стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), такі витрати можуть бути віднесені до маркетингових послуг за умови, якщо підтверджені первинними документами, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями).

Водночас, із системного аналізу законодавчих положень вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг), тощо), мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, відповідач дійшов висновку, що для того, щоб бонуси могли відповідати суті маркетингових послуг, дистриб'ютори повинні проводити реальні заходи зі стимулювання збуту товарів: 1) вчасно та в обумовленому обсязі виконувати плани закупівель товару; 2) своєчасно погашати кредиторську заборгованість; 3) організовувати рекламні та маркетингові акції; 4) розповсюджувати рекламні матеріали тощо.

При цьому, за змістом договорів поставок постачальник зобов'язується протягом дії договору передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується його прийняти і своєчасно сплачувати, вказані в товарних накладних суми згідно умов договору. Тобто договори є договорами продажу і їх суть досягнення планових показників при придбанні товарів продавця без додаткових послуг на просування товарів.

Мотиваційні виплати в даному вигляді є премія за певний обсяг придбаної продукції і відповідно до п.19 П(С)БО 16 "Витрати" не належать до витрат на збут, що привело до їх завищення у сумі 393319грн. у тому числі по періодам: 2015 рік - 300955грн.,1 кв. 2016 року - 92364 грн. /т.1 а.с.21/

Таким чином, оформлення позивачем первинних документів, повинно відповідати вимогам чинного законодавства, у них має бути розкрито зміст господарської операції та, щоб бонуси могли відповідати суті маркетингових послуг, дистриб'ютори повинні проводити реальні заходи зі стимулювання збуту товарів.

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження здійснення реальних заходів зі стимулювання збуту товарів позивачем не надано, як під час проведення перевірки, так і під час розгляду справи судом.

Згідно пп.16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Під час визначення «Інших операційних витрат» (р.2180 «Звіту про фінансові результати») відповідачем встановлені розбіжності між даними бухгалтерського обліку (первинними документами) та даними Декларації з податку на прибуток підприємства (рядок 02 Декларації).

В ході розгляду справи судом, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами висновки відповідача про виявлені розбіжності, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо заниження позивачем р.02 Декларації "Фінансовий результат до оподаткування визначений фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (Ф№2 р. 2280 - р.2285) на суму 688400грн. в результаті віднесення до «Інших операційних витрат» суми витрат, які не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже, суд погоджується із висновком відповідача щодо заниження позивачем податку на прибуток у сумі 194702 грн.

Згідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що право на податковий кредит виникає при наявності одночасно двох обов'язкових умов: за умови придбання товарів (послуг) чи основних фондів з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності та при наявності податкової накладної, оформленої відповідно до вимог Кодексу. При цьому право на податковий кредит залежить від того, чи відбувся факт придбання товару або оплати за нього.

Згідно ст.22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, доходи, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податку податкового обов'язку.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Перевіркою відображених у рядку 10.1 (колонка Б) Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню» показників за період з 01.01.2015 по 31.03.2016 у загальній сумі 12219823грн. встановлено, що на формування цих показників впливали операції з придбання товарів, побутової хімії та товарів народного споживання.

В ході перевірки відповідачем встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 10.1 (колонка Б) Декларацій всього у сумі 78664грн. /т.1 а.с.32/

Так, 01.02.2011р. між ПП Компанія "Блейд Груп" та ПП «Південна Логістична Компанія» укладений договір поставки № 1/11 відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти товар, кількість та асортимент якого зазначається у товарній накладній, яка є невід'ємною частиною цього договору, та своєчасно сплатити вказану в товарній накладній суму. /т.1 а.с.69-70/

Зазначений договір є договором купівлі продажу і його суть полягає у досягненні планових показників при придбанні товарів продавця без додаткових послуг на просування товарів. Відтак, мотиваційні виплати у даному вигляді є премією за певний обсяг придбаної продукції і відповідно до п.19 П(С)БО 16 "Витрати" не належать до витрат на збут, що призвело в тому числі до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 18473грн., оскільки, для того, щоб бонуси могли відповідати суті маркетингових послуг, дистриб'ютори повинні проводити реальні заходи зі стимулювання збуту товарів.

В ході розгляду справи судом, позивачем не спростовано порушень, встановлених актом перевірки. Водночас відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження порушень податкового законодавства зазначених в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Компанія «Блейд Груп» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія