Справа № 822/521/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/521/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області , Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

На підставі наведених у позові обставин позивачі просять задовольнити їхні позовні вимоги:

- визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в частині ненарахування та невиплати позивачам заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 29.03.2015 року, а також з 08.09.2015 року по 01.01.2016 року відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснити позивачам перерахунок та виплату заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 29.03.2015 року, а також з 08.09.2015 року по 01.01.2016 року відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обгрунтування позову позивачі зазначили, що 26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Починаючи з 26.10.2014 року змінено розмір заробітної працівників апарату суду та відповідно до Закону № 1697-VII, посадовий оклад повинен становити не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Розмір заробітної плати працівників апарату суду встановлюється Законом України "Про державну службу", але з обов'язковим врахуванням приписів частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" щодо мінімальної межі посадового окладу працівника апарату суду у розмірі не менше 30 % посадового окладу судді місцевого суду. Таке ж положення щодо 30 % межі було передбачено і в редакції Закону "Про судоустрій і статус суддів" (частина 1 статті 144), що діяла з 26.10.2014 року до набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

В тримісячний строк Кабінету Міністрів України з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Проте відповідні зміни Кабінетом Міністрів України не внесені, а заробітна плата позивачам не нараховувалась у відповідності до частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак, позивачі стверджують, що незважаючи на внесені зміни до законодавства, нарахування заробітної плати здійснювалось виходячи з встановленого окладу в розмірі 1 218,00 грн., що є незаконним, оскільки з 26 жовтня 2014 року працівники апарату судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру". Це право підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законами України про Державний бюджет України на 2014 рік та 2015 рік видатків на ці потреби не було передбачено.

Позивачі наполягають на тому, що відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів, як причина невиконання своїх зобов'язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Позивачі в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача - територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в судове засідання не прибув, та подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідачва, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не прибув, хоча Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області було повідомлене про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та 06.04.2016 року ним подано заперечення на даний адміністративний позов, в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглянути за відсутності його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі працювали, та на даний час працюють в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області області на посадах: помічника голови суду, помічника судді та секретаря судового засідання.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII, (далі Закон № 1697-VI) яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України №2453-VI.

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII затверджено нову редакцію Закону України №2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України №192 Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Згідно пункту 2 частини 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього закону, мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим законом, у тому числі з метою забезпечень збільшення видатків Державного бюджету України на оплату у розмірі, не меншому ніж передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення частини першої штаті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Частиною п'ятою статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частини 7, 8 статті 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-ХІІ), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 статті 8 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону №108/95-ВР.

Враховуючи, що вказані видатки не передбачені у державному бюджеті на 2015 рік, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

У спірний період заробітна плата працівників апарату судів визначена постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 (зі змінами), зокрема, Додатком 47 "схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів".

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Але законодавчого механізму реалізації даного права немає, так як не внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268.

Також, суд зазначає, що відповідач - територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України. А від так, реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Отже, в період з 26.10.2014 по 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 не внесено та Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатки на реалізацію згадуваних статей Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено.

Крім того, 02 березня 2015 року, тобто після прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", був прийнятий Закон України № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Підпунктом 12 пункту 1 Закону № 217-VIII з абзацу третього пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на частину третю статті 69, статтю 129, частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігши при цьому загальне посилання на положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Постановою КМУ від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" на виконання зазначених вимог були внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. Окрім цього, було передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Таким чином, відповідач - територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не має юридично обгрунтованих підстав перераховувати посадові оклади у розмірах інших, ніж це передбачено нормами постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 12.07.2016 року (№ 21-1726а16) та від 13.07.2016 року по справі № 820/4653/16.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 03.02.2017 року

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1