Справа № 821/1829/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1829/16
13 год.30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Козлової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.09.2016 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 1,00 грн. за порушення п. 1 ст. З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та № про застосування штрафних санкцій у сумі 23800,00 грн. за порушення ст. 15 та ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Суду пояснили, що оскаржені ППР прийняті податковим органом за результатами фактичної перевірки позивача, яку вони вважають незаконною, оскільки вона здійснена із численними порушеннями. Так перевірка проведена всупереч приписів статті 80 ПК України, якою встановлені обставини, що є підставою для фактичної перевірки суб'єктів господарювання, оскільки такі обставини щодо позивача відсутні. Направлення на проведення перевірки не містять інформації про суб'єкта господарювання, який перевіряється та адреси об'єкта перевірки, що є порушенням статті 81 ПК України. Також про саму перевірку позивач дізнався, отримавши поштою акт перевірки та додані до нього документи, йому не були пред'явлені направлення ревізорів та наказ про проведення перевірки, що є порушенням порядку проведення перевірки та, на думку позивача, призводить до відсутності правових наслідків такої перевірки. Із вказаних підстав просили скасувати спірні ППР та задовольнити позов повністю.

Представник відповідача заперечила проти позовних вимог, мотивуючи тим, що під час проведення перевірки були дотримані усі вимоги чинного податкового законодавства. Підставою для проведення перевірки позивача було розпорядження голови Херсонської ОДА від 02.06.2016 року № 405. Ревізори пред'явили службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку представнику позивача ОСОБА_4 та реалізатору кіоску ОСОБА_5, які відмовились від їх отримання та отримання копії акту перевірки. Під час перевірки встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства), а також без наявності відповідної ліцензії. Зазначені порушення стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Наказом Головного управління ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 року № 345 до об'єктів фактичних перевірок серпня 2016 року включена тимчасова споруда (кіоск-палатка) розташованого за адресою АДРЕСА_1, територія пляжу.

На підставі зазначеного наказу ревізорам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виписані направлення на проведення перевірки від 18.08.2016 року № 1136 та № 1137.

Надаючи оцінку твердженням позивача про безпідставність проведення фактичної перевірки, суд відмічає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначені статтею 80 ПК України, за приписами якої перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (ч. 80.2 ст. 80 ПК України).

Тобто підставою для проведення перевірки є отримання органом в установленому законодавством порядку інформації про порушення, що допускає суб'єкт господарювання.

Представник відповідача на вимогу суду пояснити причину проведення фактичної перевірки позивача посилалась на існування розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 02.06.2016 року № 405 "Про робочу групу з питань забезпечення вимог чинного законодавства під час проведення курортного сезону в області". Цим розпорядженням утворена відповідна робоча група, якій доручено провести обстеження місць масового відпочинку населення.

Суд не приймає дане розпорядження як підставу проведення перевірки позивача, оскільки із аналізу статті 80 ПК України вбачається, що законодавець встановив перелік підстав для проведення фактичної перевірки, який є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню та не містить такого виду підстав як розпорядження органу виконавчої влади.

Щодо твердження позивача про відсутність у направленнях на проведення перевірки назви суб'єкта господарювання, що підлягав перевірці, суд відмічає наступне.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу….

Тобто норма даної статті передбачає, що направлення на перевірку може містити назву або суб'єкта перевірки або об'єкта.

Із оглянутих судом направлень на проведення перевірки встановлено, що вони серед іншого містять назву об'єкта, що підлягав перевірці: тимчасова кіоск-палатка на території пляжу с. Хорли Каланчацького району Херсонської області.

Відтак суд не вбачає порушень у оформленні направлень на проведення перевірки об'єкта торгівлі, що належить позивачу.

Щодо тверджень позивача про відсутність порушення, зафіксованого в акті перевірки, суд відмічає наступне.

Із акта перевірки від 18.08.2016 року № 317/21-22/РРО/НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), складеного за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 та доданих до нього документів вбачається, що перевірка проведена у присутності представника ФОП - ОСОБА_4 та реалізатора кіоску ОСОБА_5, які відмовились від отримання направлень на проведення перевірки та копії акту перевірки, про що складені відповідні акти.

Перевіркою встановлені такі порушення:

-п.1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, яке вчинено вперше протягом календарного року. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п.1 ст. 17 вказаного Закону у розмірі 1,00 грн.;

- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 17 000,00 грн.;

- ст. 153 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" - продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування. За вказане порушення передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800,00 грн.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 стверджував, що йому надано дозоли на розміщення двох кіосків-палаток по вул. Прикордонна у селі Хорли та розміщення торгівельної точки біля пляжу, проте жодної торгівлі алкогольними напоями, а тим більше пивом на розлив він у цих кіосках не здійснює, оскільки кіоски не підключені до електромережі. Торгівлю алкоголем здійснює його дружина ОСОБА_4 у кафе, що знаходиться поблизу кіосків та отримала для цього відповідну ліцензію. Позивач заперечує сам факт проведення перевірки у жодному із кіосків, та реалізацію пива на розлив із стаціонарної кегової установки.

Натомість відповідача стверджує, що дані порушення мали місце.

На підтвердження правомірності своєї позиції представник податкового органу надала суду лише акт перевірки та додані до нього документи, зокрема акт проведення контрольної розрахункової операції про придбання ревізорами пива алкогольного "Оболонь" на розлив в одноразовий келих ємкістю 0,5 л, вартістю 15,0 грн.

Разом із тим жодних інших доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв (фото або відео доказів, пояснень свідків порушення тощо) відповідачем суду не надано.

Розглянувши дані докази, суд вважає, що спірним ППР № штрафні санкції до позивача застосовані на підставі статті 17 Закону № 481.

Зазначена стаття, зокрема, передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:… порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

Відповідно до ст. 15-3 Закону № 481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Тобто законодавець передбачив застосування штрафних санкцій до суб'єктів господарювання, що не мають статусу суб'єктів господарювання громадського харчування за факт реалізації ними алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічне положення про застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії містить стаття 15 Закону № 481.

Отже відсутність доведення факту продажу позивачем пива на розлив унеможливлює застосування до нього штрафних санкцій за порушення ст. 15 та ст. 15-3 Закону № 481.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення у повному обсязі.

Податковим органом не доведено, що у кіоску, що належить ФОП ОСОБА_1 здійснювалась реалізація пива на розлив із стаціонарної кегової установки, для роботи якої необхідно підключення до електромережі, а отже висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами і не мають фактичного та правового обґрунтування.

З огляду на зазначене, та враховуючи не доведення податковим органом підстав для проведення фактичної перевірки кіоску ФОП ОСОБА_1, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 94, 159-163, 167, КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 1,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 23800,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 лютого 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.3.5