Справа № 237/4126/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ліпчанський С.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року справа №237/4126/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Харківської митниці Держаної фіскальної служби на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 р. у справі № 237/4126/16-а (головуючий І інстанції Ліпчанський С.М. ) за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Держаної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до Державної фіскальної служби України Харківської митниці ДФС, в якій просить скасувати постанову заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника УБМП Волокітіна Є. П. за № 405/80700/16 від 28 липня 2016 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Держаної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил - задоволено частково, а саме:

- постанову заступника начальника Харківської митниці ДФС Волокітіна Є. П. за № 405/80700/16 від 28 липня 2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, в частині накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 8500 гривень- скасовано;

- визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України і, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення. звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

У задоволенні іншої частини позову - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що заступник начальника Харківської митниці, при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення, не було враховано обставин, зазначених у ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її майнового стану, який є скрутним, обставин, що пом'якшують відповідальність, щире каяття.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Харківська митниця Держаної фіскальної служби ( далі, апелянт) подала апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до ст.ст. 95, 381 МКУ громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, з метою транзиту через митну територію України строком: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Статтями 93, 102 МКУ передбачається, що такі транспортні засоби повинні бути до закінчення строку транзиту доставлені до органу доходів і зборів для подальшого вивезення за межі митної території України або поміщені в інший митний режим. Апелянт зазначив, що позивач порушив строки транзитного перевезення, що обумовило винесення заступником начальника Харківської митниці ДФС - начальника УБМП Волокітіна Є.П. постанови № 405/80700/16 від 28 липня 2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, в частині накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 8500 гривень.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів вважає, що позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи на підставі частини 11 статті 35 КАС України, яка встановлює, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Так, у поштовому повідомленню за штриховим індетифікатором 906, зазначено, що адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового повідомлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів адміністративної справи, що 16.03.2016 року ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Готівка» легковий автомобіль «VW SHARAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Німеччина) з метою транзиту з оформленням митної декларації.

Під час проходження митного контролю та здійснення митних формальностей на підставі даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що 16 березня 2016 року громадянин ОСОБА_1 на митну територію України транспортний засіб марки «VW SHARAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» Харківської митниці ДФС і станом на 28 липня 2016 року за межі митної території України не вивезла та у інший митний режим, згідно законодавства не помістила.

23.06.2016 було складено протокол про порушення митних правил №405/80700/16 за ч.3 ст.470 МКУ. На останньому аркуші протоколу зазначено, що розгляд справи відбудеться о 15.00 год. 28.07.2016. Копія протоколу була відповідно до вимог ч.8 ст. 494 МКУ направлена гр. ОСОБА_1 листом від 24.06.2016 №3431/20/20-70-20-02, який був отриманий ним 04.07.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.07.2016 гр. ОСОБА_1 не прибув у визначений час для участі у розгляді справи про порушення митних правил відносно нього та не надав клопотання про перенесення розгляду справи. Відповідно до ч4. ст.526 МКУ справа була розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у зв'язку з наявністю даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно постанови в справі про порушення митних правил заступником начальника Харківської митниці ДФС № 405/80700/16 від 28.07.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що останню необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів має зазначити, що відповідно до ч.6 ст.530 МКУ перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАСУ.

Повноваження суду при вирішенні справи передбачені ст.162 КАСУ, зокрема- відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАСУ у разі задоволення адміністративного позову суд можу прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення.

Таким чином на підставі вищевикладене колегія суддів вважає, що приймати рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності і обмежуватись щодо нього усним зауваженням, Марийський районний суд Донецької області не мав права, оскільки здійснював розгляд справи не як суд загальної юрисдикції, а як адміністративний суд в ході провадження по адміністративній справі, оскільки, відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАСУ юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень, тобто не вирішується в порядку адміністративного судочинства.

Щодо суті позовних вимог та дотримання позивачем вимог Митного кодексу України та правомірності винесення постанови в справі про порушення митних правил заступником начальника Харківської митниці ДФС № 405/80700/16 від 28.07.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, колегія суддів має зазначити наступне.

Відповідно до статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 Митного кодексу України. Разом з тим нормами ч. 1 ст. 192 Митного кодексу України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем. Аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Беручи до уваги викладені положення норм чинного законодавства України, колегія суддів вважає правомірною оспорювану постанову відповідача та відсутності у цьому випадку підстав для застосування положень ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України.

Крім того, посилання позивача на те, що переміщуючись автомобільними шляхами України, його автомобіль відмовився їхати, у зв'язку з чим я змушений був звернутись до станції діагностики. В автомобілі було виявлено несправності які потребували капітального ремонту. Отже з кінця березня до початку червня транспортний засіб перебував в ремонті.

Вищезазначені доводи позивача жодними допустимими доказами у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України не підтверджені та в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи приписи ст.ст. 69, 71 КАС України, беручи до уваги встановлені судом обставини, Колегія суддів дійшла висновку про доведеність відповідачем законності та обгрунтовності постанови в справі про порушення митних правил заступником начальника Харківської митниці ДФС № 405/80700/16 від 28.07.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, яка в свою чергу відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 22 КУпАП про малозначність правопорушення.

Слід зазначити про правильність посилання судом першої інстанції на положення Постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005, № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» де зазначено, що суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому слід врахувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

При цьому суд першої інстанції не мотивував наявність причин для застосування ст.. 22 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що матеріалах справи відсутні докази які б вказували на можливість застосування ст.22 КУпАП.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Держаної фіскальної служби на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 р. у справі № 237/4126/16-а - задовольнити частково.

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2016 р. у справі № 237/4126/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської митниці Держаної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил - відмовити.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов