Справа № 301/198/17
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/198/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О, при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС з обслуговування доріг державного значення ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР №375109 від 16 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до інспектора взводу ДПС з обслуговування доріг державного значення ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР №375109 від 16.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваною постановою позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. Так, 16.01.2017 року о 12 годині 40 хвилин її було зупинено інспектором Поп В.В. на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин 30 км. Пояснюючи причини зупинки інспектор повідомив, що позивачка керувала автомобілем марки «ОСОБА_3 Крузер», реєстраційний номер «АО 91-00 АХ», не ввімкнувши ближнє світло фар поза населеним пунктом. Вважає, що вказана постанова є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки при розгляді справи відповідачем не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили про наявність в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Так, керований позивачкою автомобіль марки «ОСОБА_3 Крузер», реєстраційний номер «АО 91-00 АХ», оснащений постійними увімкненими денними ходовими вогнями без можливості їх відключення, про що позивачка зазначила в своїх поясненнях в оскаржуваній постанові, однак, відповідачем даний факт не був взятий до уваги. Крім того, відповідачем не було взято до уваги і пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які знаходилися в автомобілі, показань технічних приладів. Таким чином, інспектором Поп В.В. було винесено оскаржувану постанову за відсутності доказів і лише на основі власних припущень, без належної оцінки всіх доказів в їх сукупності. Просила позов задовольнити, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі і просила його задовольнити, а також розглянути справу по суті у її відсутності (а.с. 12).

Відповідач інспектор Поп В.В. - субєкт владних повноважень - в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення на позов не подав (а.с. 13).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка оскаржує постанову про накладення на неї адміністративного стягнення серії БР №375109 від 16.01.2017 року (а.с. 4).

Копію постанови ОСОБА_1 отримала 16.01.2017 року.

До суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася 24.01.2017 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.1).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачкою дотримано визначений ст.289 КУпАП строк звернення до суду.

Згідно оскаржуваної постанови серії БР №375109 від 16.01.2017 року, «ОСОБА_1 16.01.2017 року о 12 годині 40 хвилин на автодорозі Мукачево-Рогатин 30 км. керувала транспортним засобом марки «ОСОБА_3 Крузер», реєстраційний номер «АО 91-00 АХ», не ввімкнувши ближнє світло фар поза населеним пунктом, чим порушила п.9.8 Правил дорожнього руху України» (а.с. 4). Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Однак, постанова про накладення адміністративного стягнення не містить опису обставин, установлених при розгляді справи, які мають значення для визначення правильної юридичної кваліфікації порушення, не наведено в ній доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.ст. 252 та 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вказані положення закону дотримані не були, свідченням чого є як відсутність посилання на докази в самій оскаржуваній постанові, так і відсутність яких-небудь додатків до постанови на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, так і позовної заяви оскаржувана постанова була винесена відповідачем безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення) у п.1 вказав, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У ст.258 ч.1 та ч.2 КУпАП визначено вичерпний перелік випадків, коли адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

До вказаного переліку стаття 122 КУпАП не належить та з оскаржуваної постанови вбачається, що особа оспорює допущення нею правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (абзац 3 п.2.3. Рішення).

Таким чином суд вважає, що розгляд справи інспектором Поп В.В. носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником патрульної поліції наперед.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не зявився та відповідно до ст.71 КАС України не надав суду доказів на спростування позовних вимог та документів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не навів доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення, законності та обґрунтованості накладення на позивачку стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не наведення в постанові доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежна процесуальна форма дій інспектора поліції, позбавляє суд можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та впевнитись у тому, що оскаржувана постанова винесена обєктивно, обґрунтовано та законно у відповідності до ст.283 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги про скасування постанови обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення такі, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки це питання не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Керуючись ст. ст. 251, 252, 256, 258, 280, 283 КУпАП, Рішенням КСУ від 8 квітня 2015 року N 3-рп/2015, ст. ст. 2, 11, 18, 41, 71, 86, 160, 171-2 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову поліцейського взводу ДПС з обслуговування доріг державного значення ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 серії БР №375109 від 16 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча : М. О. Пітерських