Справа № 814/496/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р.м. ОдесаСправа № 814/496/16

Категорія: 8.3.4Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Домусчі С.Д.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» до Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення пені, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» звернулось до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, до Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, в якому позивач просив суд: стягнути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» 236957,44 грн. пені, яка нарахована на суми невідшкодованого своєчасно податку на додану вартість, шляхом перерахування на поточний рахунок № 2765 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач - Баштанська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції встановив несвоєчасність здійснення податковим органом позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 781381,02 грн. та 395802,40 грн.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна сума пені за несвоєчасне здійснення бюджетного відшкодування наведених сум податку складає 598537,15 грн.

За викладених обставин, посилаючись на те, що рішенням судів вже частково стягнуто на користь позивача пеню за несвоєчасне здійснення бюджетного відшкодування вказаних сум податку на додану вартість у розмірі 361579,71 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що залишок такої пені у сумі 236957,44 грн. підлягає стягненню у даній справі, а вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає, що таких висновків останній дійшов не повно з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення такої справи, з огляду на викладене.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи рішень судів, що набрали законної сили (справи №№ 3464/11/1470, 6851/11/1470, 814/202/15, 814/2107/15), та не заперечується сторонами у даній справі, в 2010-2011 роках позивачем були подані декларації з податку на додану вартість та відповідні заяви на відшкодування від'ємного значення ПДВ з держбюджету.

За результатами проведених перевірок заявлених позивачем сум податку до відшкодування, податковим органом були винесені: податкове повідомлення-рішення від 14.04.2011 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 781381,02 грн.; податкове повідомлення-рішення від 15.04.2011 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 395802,40 грн.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 2а-3464/11/1470 від 21.12.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2012 року, позов задоволено, визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.04.2011 року № .

Також, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 2а-6851/11/1470 від 16.01.2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2014 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.04.2011 року № .

Таким чином, судовими рішеннями у справах № 2а-3464/11/1470 та № 2а-6851/11/1470, що набрали законної сили, підтверджена правомірність декларування позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 781381,02 грн. та 395802,40 грн.

Вказані обставини в силу ст.ст. 72, 255 КАС України не підлягають доказуванню у даній справі.

З огляду на викладене, наведені суми податку повинні були бути відшкодовані податковим органом позивачу, у строки, встановлені п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, що відповідачем здійснено не було, що ним не заперечується.

В той же час, колегією суддів встановлено, що не погоджуючись із діями відповідача щодо нездійснення бюджетного відшкодування сум податку з ПДВ у розмірі 781381,02 грн. та 395802,40 грн., останній звернувся до суду про стягнення цих сум податку, а також пені за несвоєчасну їх виплату.

Так, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі № 814/202/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, стягнуто на користь позивача пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 781381,02 грн., що складає 210206,44 грн. за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року, в іншій частині позову щодо стягнення пені позивачу відмовлено.

Також, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі № 814/2107/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, зокрема, стягнуто на користь позивача пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 395802,40 грн., що складає 151373,27 грн. з розрахунку днів прострочення по теперішній час (дата прийняття рішення судом першої інстанції - 20.08.2015 року) 1501 днів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що між тими же сторонами, що і у даній справі, судовими рішеннями, що набрали законної сили, вже вирішено питання наявності підстав для стягнення на користь позивача пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 781381,02 грн. за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року та у сумі 395802,40 грн. за період по 20.08.2015 року, а також розмір такої пені та період, з якого вона підлягає нарахуванню.

Із поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог та доданого до неї здійсненого ним розрахунку сум пені, що підлягають, на його думку, стягненню за цим позовом, чітко вбачається, що у даній справі позивач просить стягнути на його користь пеню за несвоєчасне проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 781381,02 грн. за період з 23.07.2012 року по 22.04.2015 року та у сумі 395802,40 грн. з 02.03.2010 року по 11.05.2016 року.

Проте, як вже зазначено вище, такі вимоги позивача частково вже вирішенні судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надано належну оцінку.

Пунктом 4 частини 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Таким чином, враховуючи наявність судових рішень, що набрали законної сили (постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року у справі № 814/202/15 та від 20.08.2015 року у справі № 814/2107/15), у справах між тими самими сторонами та частково з того самого спору (стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року та у сумі 395802,40 грн. за період по 20.08.2015 року), колегія суддів приходить до висновку, що провадження у даній справі в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. та 395802,40 грн. за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року та з 02.03.2010 року по 20.08.2015 року підлягає закриттю.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. за період з 19.02.2015 року по 22.04.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, остаточне бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. було здійснено останньому 22.04.2015 року.

Тобто, з цієї дати позивачу було достеменно відомо про порушення відповідачем строків здійснення бюджетного відшкодування.

Проте, з даним позовом позивач звернувся лише 30.03.2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Будь-яких доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині наведених вимог останнім не надано.

Вказаним обставинам судом першої інстанції помилково не надано належну оцінку.

Згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений позивачем позов в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. за період з 19.02.2015 року по 22.04.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми 222658,86 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже вказувалось колегією суддів, судовими рішеннями у справах № 2а-3464/11/1470 та № 2а-6851/11/1470, що набрали законної сили, підтверджена правомірність декларування позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 781381,02 грн. та 395802,40 грн.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що остаточне відшкодування ПДВ у розмірі 781381,02 грн. було здійснено відповідачем 22.04.2015 року.

В свою чергу, податок на додану вартість у розмірі 395802,40 грн. був частково відшкодований за рахунок зменшення поточних зобов'язань позивача за період з січня 2010 року по квітень 2015 року у розмірі 173143,54 та станом на період з 21.08.2015 року по 10.05.2015 року залишок невідшкодованого податку склав 222658,86 грн.

Відшкодування вказаної суми ПДВ у розмірі 222658,86 грн. було здійснено 11.05.2016 року.

За таких обставин, період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року є періодом прострочення відшкодування позивачу податку на додану вартість у сумі 222658,86 грн.

За правилами п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

У період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року діяли наступні ставки НБУ - з 21.08.2015 року до 27.08.2015 року - 30%; з 28.08.2015 року до 24.09.2015 року - 27%; з 25.09.2015 року до 21.04.2016 року - 22%; з 22.04.2016 року по 27.05.2016 року - 19%.

За таких обставин, сума пені, що підлягає стягненню на користь позивача, за несвоєчасне повернення суми 222658,86 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року складає 43615,98 грн.: (222658,86 грн. (сума бюджетного відшкодування) х 7 (кількість днів затримки в період дії ставки НБУ)/100% х 30% (ставка НБУ в період з 21.08.2015 року по 27.08.2015 року) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних НБУ)/365 (кількість днів у 2015 році)=1537,26грн.) + (222658,86 грн. (сума бюджетного відшкодування) х 28 (кількість днів затримки в період дії ставки НБУ)/100% х 27% (ставка НБУ в період з 28.08.2015 року до 24.09.2015 року) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних НБУ)/365 (кількість днів у 2015 році)=5534,14 грн.) + (222658,86 грн. (сума бюджетного відшкодування) х 98 (кількість днів затримки в період дії ставки НБУ)/100% х 22% (ставка НБУ в період з 25.09.2015 року до 31.12.2015 року) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних НБУ)/365 (кількість днів у 2015 році)=15782,55 грн.) + (222658,86 грн. (сума бюджетного відшкодування) х 112 (кількість днів затримки в період дії ставки НБУ)/100% х 22% (ставка НБУ в період з 01.01.2016 року до 21.04.2016 року) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних НБУ)/366 (кількість днів у 2016 році)=17987,92 грн.) + (222658,86 грн. (сума бюджетного відшкодування) х 20 (кількість днів затримки в період дії ставки НБУ)/100% х 19% (ставка НБУ в період з 22.04.2016 року до 11.05.2016 року) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних НБУ)/366 (кількість днів у 2016 році)=2774,11 грн.).

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та на користь останнього підлягає стягненню сума пені за несвоєчасне повернення суми 222658,86 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року, що складає 43615, 98 грн.

Згідно ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; змінити постанову суду; скасувати її та прийняти нову постанову суду; скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині вимог позивача за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року та з 02.03.2010 року по 20.08.2015 року та залишенням без розгляду адміністративного позову в частині вимог позивача за період з 19.02.2015 року по 22.04.2015 року, а в іншій частині з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

Також, в порядку ст. 94 КАС України підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» до Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. та 395802,40 грн. за період з 23.07.2012 року по 18.02.2015 року та з 02.03.2010 року по 20.08.2015 року - закрити.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» до Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 781381,02 грн. за період з 19.02.2015 року по 22.04.2015 року - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» до Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення пені - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» () суму пені за несвоєчасне повернення суми 222658,86 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 21.08.2015 року по 11.05.2016 року у розмірі 43615 (сорок три тисячі шістсот п'ятнадцять) гривень 98 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Баштанської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислового підприємства «Українські ковбаси» () сплачений ним судовий збір в розмірі 654 (шістсот п'ятдесят чотири) гривень 36 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: С.Д. Домусчі

31 січня 2017 р.