Справа № 334/6172/16-а
Суддя: Колесник С. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.01.2017 Справа № 334/6172/16-а
Провадження № 2-а/334/95/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Колесник С.Г., при секретарі Манюхіні О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії по інвалідності відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності, про зобов'язання відповідача провести з 17.06.2016р. перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він з 04.02.1992 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії він продовжував працювати до грудня 2013 року.

Відповідно до Витягу із акту огляду у МСЕК №113425 серія 2-18 АЖ позивачу встановлена безстроково ІІ група інвалідності по захворюванню, отриманому в період проходження військової служби.

17 червня 2016 року він звернувся до управління ПФУ в Дніпровському (Ленінському) у районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідачем з 17.06.2016 року йому призначено пенсію по інвалідності.

01.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, який було застосовано показник середньої заробітної плати при розрахунку заробітку для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також призначити та виплатити мені пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Але відповідач листом від 12.07.2016 року №186/П-1 повідомив, що відсутні законні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності, оскільки в даному випадку проводиться перерахунок на інший вид пенсії, а не первинне призначення.

Вважає, дії відповідача протиправними та просить суд провести з 17.06.2016р. перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

В судовому засідання позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував у зв'язку із тим, що у даному випадку проводиться перерахунок на інший вид пенсії, а не первинне призначення пенсії, тому відсутні законні підстави для проведення обчислення пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Відтак, дії відповідача є правомірними, підстави для перерахування пенсії відсутні, у зв'язку з чим просить відмовити у позові і у стягненні судових витрат.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.

Вiдповiдно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. l ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України

Судом встановлено, що з 04.02.1992 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії він продовжував працювати до грудня 2013 року.

Відповідно до Витягу із акту огляду у МСЕК №113425 серія 2-18 АЖ позивачу встановлена безстроково ІІ група інвалідності по захворюванню, отриманому в період проходження військової служби.

17 червня 2016 року позивач звернувся до управління ПФУ в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідачем з 17.06.2016 року йому призначено пенсію по інвалідності. 01.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, який було застосовано показник середньої заробітної плати при розрахунку заробітку для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також призначити та виплатити йому пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Але відповідач листом від 12.07.2016 року №186/П-1 повідомив, що відсутні законні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності, оскільки в даному випадку проводиться перерахунок на інший вид пенсії, а не первинне призначення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, зокрема, в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 21 Закону пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом , а саме інвалідам ІІ групи, призначаються у розмірі 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно ст. 26 Закону пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного суду України, передбаченій у постанові від 31.03.2015 року.

В даному випадку підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку розміру пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (дохіду) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності були висновки пенсійного органу щодо наявності в даному випадку факту переходу ОСОБА_1 на інший вид пенсії, а не первинне її призначення.

Однак, позивачу ОСОБА_1, з 04.02.1992 року була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В подальшому, у зв'язку з тим, що право на пенсію по інвалідності виникло у нього вперше, 17.06.2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, дії відповідача є неправомірними, оскільки ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено переведення з одного виду пенсії на інший, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З заявою від 17.06.2016 року про призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач звернувся до відповідача вперше, що не може розцінюватись як переведення з одного виду пенсії на інший.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років він продовжував працювати до грудня 2013 року та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» взагалі не передбачено таке поняття як переведення.

Таким чином, з огляду на викладені приписи чинного законодавства, розрахунок розміру пенсії позивача має бути здійснений відповідачем на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Це в свою чергу свідчить про безпідставність застосування відповідачем положень ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Подібна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 26.05.2015 року №К/800/2756/14, від 03.06.2015 року №к/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, яка відповідно до норми ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Відтак, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м.Запоріжжя з 17.06.2016 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а саме 17.06.2016р.) згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету. Отже, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. ст.ст. 6-14, 71, 87, 94, 99, 159-163, 167, 186 КАС України ст.ст. 1-1, 12, 18, п. "б" ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м.Запоріжжя з 17.06.2016 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності ( а саме 17.06.2016р.) згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м.Запоріжжя судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м. Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Колесник С. Г.