Справа № 242/5709/16-а
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/5709/16-а
Провадження № 2-а/242/42/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Островерховому Д. С., за участю представника відповідача Стельник Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити призначення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 22 грудня 2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними , зобов'язання призначити пенсію, в якому зазначила, що вона звернулася до відповідача із заявою № 2003 про призначення пенсії та надала всі необхідні документи. Рішенням УПФУ в м. Селидове від 28 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що вона не має необхідних 15 років страхового стажу. Позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи на підприємствах « Шахта « Дуванна» ПАТ « Краснодонвугілля» та « Шахта ім.. Н. П. Баракова ПАТ « Краснодонвугілля» з 15 липня 1977 року по 31 грудня 2003 року з причин відсутності проведення зустрічної перевірки про підтвердження періоду роботи на вищезазначених підприємствах, та з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року на підприємстві ПАТ « Краснодонвугілля», оскільки відсутня сума нарахування заробітної плати. З даним рішенням позивач не згодний, оскільки надав довідки про підтвердження стажу № 4142 від 19 травня 2016 року ПАТ « Краснодонвугілля» та № 2006 від 16 вересня 2016 року ПАТ « Краснодонвугілля». Крім того, із її заробітної плати проводились відповідні відрахування страхових внесків, що підтверджується відомостями про застраховану особу за формою ОК-5. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними, скасувати рішення УПФУ в м. Селидове № 1347 від 28 жовтня 2016 року, зобов'язати УПФУ в м. Селидове зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 15 липня 1977 року по 31 грудня 2003 року на підприємствах « Шахта « Дуванна» ПАТ « Краснодонвугілля» та « Шахта ім.. Баракова» ПАТ « Краснодонвугілля», а також період роботи з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року в ПАТ « Краснодонвугілля».

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву,в якій зазначила, що на своїх вимогах вона наполягає, а також просить суд слухання справи провести без її участі.

Представник відповідача за довіреністю Стельник Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та надав суду заперечення в якому вказав, що 16 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в м. Селидове з заявою № 2003 про призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На період звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача склав 14 років 08 місяців 27 днів. До страхового стажу роботи позивача не зараховано період її роботи підприємствах «Шахта «Дуванна» ПАТ «Краснодонвугілля» та «Шахта імені Н. П. Баракова ПАТ «Краснодонвугілля» з 15 липня 1977 по 31 грудня 31 грудня 2003 року,оскільки за була відсутня трудова книжка, і була необхідність у проведенні зустрічного акту перевірки щодо підтвердження зазначених у довідці первинними документами. Крім того, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року на підприємстві ПАТ « Краснодонвугілля» , оскільки відсутні сума нарахування заробітної плати( відсутні відомості про сплату страхових внесків).

Рішенням УПФУ в м. Селидове від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії, з тих підстав, що вона не має необхідних 15 років страхового стажу. Просить відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

16 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в м. Селидове із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням УПФУ в м. Селидове від 28 вересня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії, з тих підстав, що вона не має необхідних 15 років страхового стажу. На період звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_2 складав 14 років 08 місяців 27 днів.

Відповідно до рішення від 28 жовтня 2016 року до страхового стажу роботи позивача не зараховано період її роботи підприємствах «Шахта «Дуванна» ПАТ «Краснодонвугілля» та «Шахта імені Н. П. Баракова ПАТ «Краснодонвугілля» з 15 липня 1977 по 31 грудня 2003 року,оскільки за відсутності трудової книжки були надані підтверджуючі довідки про роботу № 4142 від 18 серпня 2016 року та № 2006 від 16 вересня 2016 року. Проведення зустрічної перевірки про підтвердження періодів роботи на вказаних підприємствах не можливо, згідно листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 11788/05-20 від 13 жовтня 2016 року. Крім того, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року на ПАТ « Краснодонвугілля» , оскільки відсутні сума нарахування заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках,коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове за відсутності трудової книжки надав довідки про підтвердження страхового стажу, а саме: довідку № 4142 від 19 травня 2016 року, виданою ПАТ « Краснодонвугілля», відповідно до якої ОСОБА_2 дійсно працювала з 15 липня 1977 року по 16 квітня 2013 року в СП « Шахта « Дуванна» ПАТ « Краснодонвугілля» , а також довідку № 2006 від 16 вересня 2016 року , видану ПАТ « Краснодонвугілля», відповідно до якої ОСОБА_2 з 17 квітня 2013 року працює в СП « Шахтоуправління» ім.. Н. П. Баркова « Шахта ім.. Н. П. Баркова» ПрАТ « Краснодонвугілля».

На підставі вищезазначеного, суд вважає неправомірними дії УПФУ м. Селидове в Донецькій області щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи позивача до його страхового стажу, оскільки вони підтверджуються відповідними довідками.

Крім того, дії УПФУ в м. Селидове Донецької області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01 грудня 2015 року до 31 грудня 2015 року в ПАТ « Краснодонвугілля» суд вважає також неправомірним, оскільки згідно даних індивідуальної відомості про застраховану особу від із заробітної плати ОСОБА_2 щомісячно утримуються суми страхових внесків, зокрема і за період її роботи на вищевказаному підприємстві в грудні 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів правомірність своїх заперечень проти адміністративного позову, законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не зараховуючи до страхового стажу певні періоди роботи позивача, а саме: на підприємствах « Шахта « Дуванна» ПАТ « Краснодонвугілля» та « Шахта ім.. Н. П. Баракова ПАТ « Краснодонвугілля» з 15 липня 1977 року по 31 грудня 2003 року та з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року на підприємстві ПАТ « Краснодонвугілля», діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень. А отже оскаржене рішення є незаконним, та таким, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 вересня 2016 року, оскільки на підставі його заяви було прийнято відповідачем рішення 28 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії, яке підлягає скасуванню, та саме це посприяло зверненню з відповідним адміністративним позовом до суду за захистом порушеного права.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача призначити йому пенсію, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії належить до повноважень Управління Пенсійного Фонду України, тому зазначена вимога ОСОБА_2 не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку про відмову ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача призначити їй пенсію.

Відповідно до положень ч. 1 ст.. 94 КАС України, , якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити призначення пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2 та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області від 28 жовтня 2016 року про відмову в призначенні їй пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 вересня 2016 року №2003 та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 15 липня 1977 року по 31 грудня 2013 року на підприємствах ДВАТ « Шахта « Дуванна» ПАТ « Краснодонвугілля» та « Шахта ім.. Н. П. Баракова», а також з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року в ПАТ « Краснодонвугілля».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. І. Капітонов