Справа № 813/4548/16
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року № 876/822/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року про відмову в забезпеченні адміністративного позову в справі № 813/4548/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення дій.

Позивач просив визнати неправомірними дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у рамках виконавчого провадження № 48303700 з примусового виконання виконавчого напису № 7984 від 21.09.2009, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про звернення стягнення на нерухоме майно (будинок загальною площею 306,4 кв.м, що розташований за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, 9в та земельну ділянку загальною площею 0,0347 га, що розташована за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, 9в, кадастровий номер :01:013:0050), оцінки нерухомого майна, встановлення (визначення) вартості будинку та земельної ділянки;

зобовязати відповідача утриматися від використання (заборонити використання) у рамках виконавчого провадження № 48303700 при вчиненні будь-яких виконавчих дій (включаючи реалізацію майна) оцінки (визначеної вартості) будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, 9в.

28.12.2016 позивач через свого представника в суді заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення (заборони) реалізації (вчинення дій з реалізації) зокрема, але не виключно відповідно до (у спосіб, передбачений) ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та/або Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, нерухомого майна будинку загальною площею 306,4 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, буд. 9в та земельної ділянки загальною площею 0,0347 га, що розташована за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька буд. 9в, кадастровий номер :01:013:0050, що належить на праві власності ОСОБА_1, до моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким буде вирішено по суті справу № 813/4548/16.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Ухвалу суду першої інстанції від 05.01.2017 оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову ухвалу про задоволення клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що проведення оцінки майна є необхідною, єдиною та достатньою передумовою для передачі його на реалізацію. Станом на даний час, така оцінка щодо нерухомого майна позивача (будинку та земельної ділянки по вул. Стебницькій, 9в у м. Трускавці Львівської області) є повністю проведеною, що є підставою для реалізації даного майна через систему електронних торгів. Враховуючи те, що предметом спору в даній справі є оцінка (визначення вартості) нерухомого майна позивача у рамках виконавчого провадження № 48303700, тому забезпечення позову шляхом зупинення (заборони) реалізації (вчинення дій з реалізації) такого майна є обґрунтованим. Суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув та безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про забезпечення позову в справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача, виходив з того, що підстави, передбачені ч.1 ст. 117 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з системного аналізу вказаної норми права, підставами забезпечення адміністративного позову є: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставою для звернення із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову стали висновки позивача про те, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до значних негативних наслідків, зокрема, реалізації нерухомого майна за заниженою оцінкою, а тому щоб цього не допустити, клопотання слід задовольнити.

Аналізуючи наведені аргументи позивача, апеляційний суд вважає їх недостатніми для задоволення клопотання про забезпечення позову, а також такими, що не підтверджуються існуванням обставин, передбачених ч.1 ст.117 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки, у клопотанні про забезпечення позову не наведено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також не зазначено підстав для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача. Посилання лише на ймовірні наслідки, не підтверджені фактичними обставинами справи, не можуть бути підставою для такого забезпечення.

Доведення наявності зазначених підстав або однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову за клопотанням позивача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ч. 3 та ч. 4 ст. 117 КАС України передбачено вичерпний перелік способів забезпечення позову, які можуть бути застосовані адміністративним судом. При цьому, такого способу забезпечення адміністративного позову, як зупинення реалізації арештованого майна, процесуальним законом не передбачено. Крім того, згідно положень п. 2 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 за №2831/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1301/29431, підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Тобто, таким рішенням суду є рішення, яким вирішено спір по суті.

Оскільки в клопотанні про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні обґрунтовані посилання на наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 117 КАС України, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні такого.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року про відмову в забезпеченні адміністративного позову в справі № 813/4548/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

ОСОБА_3