Справа № 805/4894/16-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 р. Справа № 805/4894/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2016 року позивач звернувся до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зважаючи на положення п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, ч.2 ст.19 Конституції України, Рішення Краматорської міської ради №47/VI-36 «Про затвердження Положення про транспортний податок на території міста Краматорська» контролюючими органами може застосовуватися не раніше початку бюджетного періоду, що настає після його оприлюднення, тобто не раніше 2016 року. З урахуванням наданих уточнень просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.06.2015 року № 49/12880 про сплату транспортного податку в сумі 25000 грн.; стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачені на підставі податкового повідомлення - рішення від 05.06.2015 року № 49/12880 через Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області кошти у сумі 25000 грн.

Представник позивача до суду з'явився, у клопотанні поданому до суду просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду з'явився, через відділ діловодства суду надав заперечення, в якому зазначив, що податкове повідомлення-рішення, прийнято у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Land Cruiser 200, седан B, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 4461, рік випуску 2013 що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

05.06.2015 року відповідачем, на підставі п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 та п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 49/12880, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» в сумі 25 000, 00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Статтею 4 Податкового кодексу України визначені основні засади, на яких ґрунтується податкове законодавство України. Зокрема, до основоположних принципів податкового законодавства належить:

- визначений в п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 Кодексу принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, тощо.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 1 січня 2015 року, ст. 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату транспортного податку.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 267.5.1. п 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п. 8.1 та п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 10.1.1. п.10.1 ст. 10 та ст. 265 Податкового кодексу України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

П.п. 12.3.1. - 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, транспортний податок, як місцевий податок, підлягав би сплаті у 2015 році виключно у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про його встановлення до 15 липня 2014 року.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п.12.4. Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до п.п. 12.4.3. п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Рішенням Краматорської міської ради від 12.03.2015 року № 47/VI-36 «Про затвердження Положення про транспортний податок на території міста Краматорська» установлений транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України.

Рішення Краматорської міської ради, опубліковане у газеті "Краматорская правда" 18.03.2015 року.

З огляду на те, що рішення Краматорської міської ради про встановлення транспортного податку прийняте та оприлюднене після 15 липня 2014 року, підстави для сплати транспортного податку у 2015 році - відсутні.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі правомірність прийняття спірного податкового повідомлення - рішення не доведена, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 25000 грн. сплачених на підставі податкового повідомлення - рішення від 05.06.2015 року № 49/12880 через Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11 серпня 2015 року позивачем сплачено транспортний податок у розмірі 25000,00 грн., що підтверджується квитанцією №110.

10 жовтня 2016 року позивач звернувся до начальника ДПІ у м.Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області із заявою про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № 49/12880, яким нарахований транспортний податок у розмірі 25000,00 грн., просив повернути безпідставно сплачений податок у розмірі 25000,00 грн.

21 жовтня 2016 року відповідачем надана відповідь з якої вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № 49/12880 винесено правомірно, з урахуванням того, що ОСОБА_1 є платником транспортного податку у 2015 році, разом з цим зазначив, що відсутні підстави для здійснення перерахунку та поверненню транспортного податку.

Повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС врегульовано Податковим кодексом України та Порядком взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 року (далі Порядок №1146).

Разом з цим, суд зазначає, що на момент звернення до контролюючого органу із заявою про повернення грошових коштів у розмірі 25000,00 грн. податкове повідомлення-рішення було чинним, а отже звернення є передчасним.

При цьому згідно п. 5 Порядку №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Згідно з п. 6 Порядку №1146 у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з iнших платежiв, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно вiд виду бюджету;

3) готiвкою за чеком у разi вiдсутностi у платника податкiв рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахункiв як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з облiку коштiв забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банкiвський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Разом з цим, до компетенції суду безпосереднє стягнення з Державного бюджету на користь фізичної особи помилково сплачених коштів не входить, оскільки чинним законодавством передбачено певну процедуру, на підставі якої здійснюється повернення помилково та/або надміру сплачених коштів.

Виходячи з наведеного нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених платежів, який позивачем не дотриманий.

Отже, позовна вимога в частині стягнення з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 25000 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з цим, на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,21 грн.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №49/12880 від 05.06.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кошкош О.О.