Справа № 357/13152/16-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Ільницька І. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Росава» до Білоцерківської міської ради Київської області, 3-я особа: Відкрите акціонерне товариство «Росава», про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що господарським судом Київської області 17.11.2015 року по справі № Б8/191-10 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру стосовно ВАТ «Росава», позивач ПрАТ «Росава», наряду з УПФУ у м. Білій Церкві, є одним із найбільших кредиторів даного товариства. Білоцерківською міською радою було винесено рішення № 236-15-VII від 08.09.2016 року «Про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква», яким до об'єктів комунальної інфраструктури віднесено зокрема: Палац культури «Росава» /нежитлова будівля літ. «А-3», нежитлова будівля літ. «Б» по вулиці Леваневського,53 в м. Біла Церква/ площею 9 194,5 кв.м та 1126,7 кв.м; поліклініка по вулиці Леваневського,140 в м. Біла Церква площею 5917,8 кв.м, дані об'єкти включено до статутного капіталу банкрута ВАТ «Росава», зареєстровано на праві приватної власності за ВАТ «Росава». Позивач вважає, що відповідач даним рішенням незаконно включив майно ВАТ «Росава» до переліку об'єктів комунальної інфраструктури, тобто, відповідач фактично розпоряджається майном, що не перебуває у комунальній власності, та позбавляє власника вільно здійснювати право власності стосовно свого ж майна, законодавство України не делегує права органам місцевого самоврядування здійснювати право власності стосовно об'єктів приватної власності та/або змінювати їх статус. До того ж відповідач жодним чином не обґрунтовує законність включення вказаних вище об'єктів до переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква; подальшої ролі цих об'єктів зі статусом об'єктів комунальної інфраструктури; відповідач не повідомляв ВАТ «Росава» про дату проведення сесії міської ради, хоча на ній вирішувалися питання права власності ВАТ «Росава» на об'єкти нерухомого майна; своїм рішенням відповідач створює небезпечний прецедент, коли на підставі незаконного рішення можна змінювати статус будь-якого майна та обмежувати право власності інших осіб. Станом на сьогоднішній день оспорюваним рішенням Білоцерківської міської ради порушено права ПрАТ «Росава» як кредитора, порушено права інших кредиторів, зокрема, управління ПФУ у м. Білій Церкві, на отримання задоволення вимог за рахунок продажу зазначеного майна. А тому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради № 236-15-VII від 08.09.2016 року «Про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква» в частині включення в перелік майна об'єктів комунальної інфраструктури м. Біла Церква Палацу культури «Росава» та поліклініки, що належать ВАТ «Росава».

В суді представник позивача ПрАТ «Росава» підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача - Білоцерківської міської ради позов не визнав, пояснив, що Білоцерківська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла в межах своїх повноважень та у відповідності з нормами законодавства, окрім того, позивачем не доведено, які ж саме права ПрАТ «Росава» є порушеними на даний час цим рішенням органу місцевого самоврядування, а тому даний позов є необґрунтованим.

Представник 3-ї особи - ВАТ «Росава» просив суд даний позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін та 3-ї особи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено по справі, постановою господарського суду Київської області від 17.11.2015 року по справі № Б8/191-10 визнано банкрутом Відкрите акціонерне товариство «Росава» /м. Біла Церква, вул. Леваневського,91/ та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; строк виконання всіх грошових зобов'язань ВАТ «Росава» вважати таким, що настав з 17.11.2015 року; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; скасовано арешти, накладені на майно ВАТ «Росава», що стверджується копією цієї постанови /а.с.12-19/.

Відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 10.08.2016 року по справі про банкрутство затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута ВАТ «Росава», до якого включено вимоги в т.ч. ПрАТ «Росава» в сумах: 642,00 грн.-1 черга; 2756,00 грн.- 1 черга; 3088933,28 грн.- 4 черга; 2166277,70 грн.- 4 черга, що слідує з копії цієї ухвали /а.с.20-26/.

В судовому засіданні встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідно до розділу 2 Плану приватизації ВО «Білоцерківшина», правонаступником якого є ВАТ «Росава», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 03.10.1996 року /а.с.33-38/, до складу підприємства входять: головний шинний завод, житлово-комунальне господарство, радгосп «Шинник», комбінат громадського харчування і об'єкти соціально-побутового і медичного призначення: три дитячі дошкільні заклади, будинок юних техніків, дитячий оздоровчий табір з базою відпочинку, медико-санітарна частина, санаторій-профілакторій, палац культури і техніки, спортивний клуб «Рось».

Згідно Додатку до акту № 2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина», затвердженого наказом Фонду державного майна України № 15-014 від 31.05.1996 року /а.с.39-45/, не підлягали приватизації лише такі об'єкти, як : дитячі дошкільні заклади № № 32, 33, 48; Будинок юних техніків; човнова станція на р. Рось; будівлі та основні засоби: бомбосховища № 5 та 6 воєнізованої пожежної частини; автомобільна дорога між селами Завадівка-Лобачів Володарського району Київської області.

Палац культури та медико-санітарна частина ВАТ «Росава» згідно п.3.4 Плану приватизації обліковуються на балансі ВАТ «Росава», включені до статутного фонду створюваного акціонерного товариства.

Відповідно до довідок КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 14.11.2016 року за № № 2557, 2558, 2598 /а.с.69-71/, станом на 01.01.2013 року за ВАТ «Росава» на підставі наказу Фонду державного майна України № 76-АТ від 24.10.1996 року зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А-3» площею 9194,5 кв.м по вулиці Леваневського, 53 в м. Біла Церква /реєстрова книга № 8 реєстровий № 515/; на нежитлову будівлю літ. «А» площею 5917,8 кв.м по вулиці Леваневського,140 в м. Біла Церква /реєстрова книга № 13 реєстровий № 765/; на нежитлову будівлю літ. «Б» площею 1126,7 кв.м по вулиці Леваневського,53 в м. Біла Церква / реєстрова книга № 6 реєстровий номер 685/.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта станом на 17.11.2016 року за № 73133462 /а.с.49-54/, за ВАТ «Росава» зареєстровано право власності на вказані вище об'єкти нерухомого майна по вулиці Леваневського, 53 та по вулиці Леваневського,140 в м. Білій Церкві.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2016 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення № 184-12- VII «Про звернення до ліквідатора банкрута ВАТ «Росава» арбітражного керуючого Кіцула С.Б.» та рішення № 184-12- VII «Про звернення до ліквідатора банкрута ВАТ «Росава» Кіцула С.Б. щодо недопущення відчуження медико-санітарної частини», а у зверненнях від 07.07.2016 року за № № 2-14-56 та 2-14-57 Білоцерківська міська рада звертається з вимогою про недопущення включення в ліквідаційну масу банкрута ВАТ «Росава» Палацу культури і техніки /Палац культури «Росава»/ по вулиці Леваневського,53 та медико-санітарної частини і їх відчуження та вимагає передати вказане майно у власність Білоцерківської територіальної громади /комунальну власність/ без додаткових умов для забезпечення конституційних соціально-культурних потреб та соціальних потреб на медичне забезпечення жителів територіальної громади міста, що слідує з копій цих рішень та копій звернень /а.с.97-100/.

В подальшому Білоцерківською міською радою 08.09.2016 року прийнято рішення № 236-15-VII «Про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква», згідно якого затверджено перелік майна, що становить комунальну інфраструктуру м. Біла Церква, в Додатку до рішення в.т.ч., Палац культури «Росава»: нежитлова будівля літ. «А-3», нежитлова будівля літ. «Б» по вулиці Леваневського,53 в м. Біла Церква площею 9 194,5 кв.м та 1126,7 кв.м; поліклініка по вулиці Леваневського,140 в м. Біла Церква площею 5917,8 кв.м, що вбачається з копії даного рішення /а.с.48, 96/.

Вважаючи, що даним рішенням порушуються його права, ПрАТ «Росава» звернулося до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 1 ст.59 цього Закону передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За положеннями ч.1 ст.18 вказаного Закону, відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

В даному випадку до спірних правовідносин застосовується Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до п.1 ст.42 якого усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до ч.13 ст.41 цього Закону, у разі ліквідації підприємства - банкрута, зобов'язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об'єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об'єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий (ліквідатор) передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об'єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, згідно вказаних вище норм Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до складу ліквідаційної маси не включаються об'єкти комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі -банкруту.

Варто зазначити, що чинне законодавство України не містить визначення поняття об'єкта комунальної інфраструктури.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що виходячи з положень ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» стосовно того, що до об'єктів комунальної власності належать об'єкти, що задовольняють потреби територіальних громад, а саме є соціально важливими, та положень ст.2 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» , якою визначено, що до об'єктів соціальної інфраструктури належать: об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), поняття об'єкта соціальної сфери та комунальної інфраструктури є тотожними. А тому Білоцерківська міська рада правомірно віднесла до об'єктів комунальної інфраструктури нерухоме майно банкрута ВАТ «Росава» - Палац культури «Росава» та поліклініку.

Але в матеріалах справи є копія ухвали господарського суду Київської області від 18.10.2016 року по справі № Б8/191-10, зі змісту якої вбачається, що кредитор ВАТ «Росава» -управління ПФУ у м. Білій Церкві звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність ліквідатора ВАТ «Росава» арбітражного керуючого Кіцула С.Б. та просить суд зобов'язати його здійснити дії по передачі об'єктів комунальної інфраструктури у порядку, встановленому законом, територіальній громаді м. Біла Церква, в задоволенні цієї скарги було відмовлено, оскільки судом зроблено висновки про те, що об'єкти нерухомості-палац культури ВАТ «Росава» та поліклініка ВАТ «Росава» були приватизовані банкрутом в установленому порядку і є приватною власністю підприємства, вказані об'єкти хоч і є об'єктами соціальної сфери, однак не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку ст.ст.41, 42 Закону України про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальної громади /а.с.27-32/.

Дана ухвала суду залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 року, що слідує з копії даної постанови /а.с.79-85/, судом апеляційної інстанції зроблено аналогічні висновки щодо спірних об'єктів нерухомості, а відповідно до ст.85 ГПК України ухвала господарського суду першої інстанції є такою, що набрала законної сили.

Представник відповідача посилався на те, що вказані вище висновки господарських судів щодо об'єктів комунальної інфраструктури є такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, вказані вище рішення не можуть прийматися до уваги, оскільки оскаржуються Білоцерківською міською радою до суду касаційної інстанції.

Але ці твердження суд вважає необгрунтованими, оскільки за ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На даний час судові рішення господарських судів першої та апеляційної інстанції не скасовані, рішення суду першої інстанції набрало законної сили, а тому висновки суду щодо спірних об'єктів нерухомого майна -палацу культури «Росава» та поліклініки мають прийматися до уваги при вирішенні даного спору згідно ст.72 КАС України.

Але з позовом до адміністративного суду звертається ПрАТ «Росава», посилаючись на порушення його прав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Крім того, в ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Натомість, в адміністративному позові та в судовому засіданні позивач не надає жодних пояснень, в чому полягає його порушене право.

Як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушеного права позивача.

Необгрунтованими є посилання на порушення відповідачем положень законодавства щодо захисту права власності, оскільки позивач ПрАТ «Росава» не є власником спірних об'єктів нерухомого майна -палацу культури та поліклініки, ці об'єкти належать на праві приватної власності банкруту- ВАТ «Росава», на що вказано вище.

Не можуть прийматися до уваги і посилання на порушення порядку прийняття оскаржуваного рішення, оскільки питання, які вирішувалися Білоцерківською міською радою щодо затвердження переліку об'єктів комунальної інфраструктури міста, стосувалися об'єктів нерухомого майна ВАТ «Росава».

Позивач посилається на те, що оскаржуваним рішенням порушено його права як кредитора на отримання задоволення вимог за рахунок продажу зазначеного майна.

Але ці твердження є передчасними.

Так, як вказано вище в постанові, господарським судом Київської області затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ «Росава», до якого включено вимоги згідно черговості та обсягів, серед кредиторів не тільки ПрАТ «Росава».

Окрім того, в протоколі № 1 засідання центральної інвентаризаційної комісії ВАТ «Росава» від 29.10.2015 року, який затверджено розпорядником майна Кіцул С.Б. /а.с.46-47/, перелічено об'єкти нерухомого майна, машини та обладнання, транспортні засоби та інше майно станом на 01.10.2015 року, яке виявлено в ході інвентаризації та обліковується на балансових рахунках ВАТ «Росава».

А відповідно до ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» саме ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Але ВАТ «Росава» в особі його ліквідатора не є позивачем за даним позовом.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено порушення його прав у правовідносинах, що виникли.

Керуючись ст.ст.19, 55 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 2,6, 17,18, 70, 72, 94, 159-163, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Росава» - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. М. Дмитренко