Справа № 522/11006/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 р.м. ОдесаСправа № 522/11006/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Вербицької Н.В.

За участю: секретаря Брижкіної І.О.

представника позивача Мельниченка Р.В. (довіреність від 14.01.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом Національного університету «Одеська морська академія» до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:
Національний університет «Одеська морська академія» звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь університету фактичні витрати на компенсацію середнього заробітку ОСОБА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації, за грудень місяць 2015 року в сумі 3 976,24 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що працівника університету ОСОБА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації з 22 квітня 2014 року. З метою отримання компенсації середнього заробітку працівника згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП України, Національний університет «Одеська морська академія» у передбачені законодавством строки звертався до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з відповідним звітом. Так, 14.01.2016 року Університет направив в Департамент звіт про компенсацію середнього заробітку вказаного працівника у грудні місяці 2015 року. Однак, відповідачем не було виконано зобов`язань щодо компенсації позивачу виплаченого середнього заробітку працівника, обґрунтовуючи тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не передбачені кошти на виплату компенсації цих витрат. Зазначену відмову позивач вважає необґрунтованою, такою, що не узгоджується із Законом, у зв`язку із чим звернувся із цим позовом про стягнення вказаних коштів з Департаменту в судовому порядку.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено. Суд стягнув з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь Національного університету «Одеська морська академія» фактичні витрати на компенсацію середнього заробітку ОСОБА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації за грудень місяць 2015 року в сумі 3 976,24 грн.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Одеської національної морської академії (Національного університету «Одеська морська академія») від 10.09.2005 року призначено ОСОБА_1 на посаду інженера 1 кат. Кафедри судноводіння на МіВВШ (а.с. 9).

Згідно наказу академії від 16.04.2015 року №100/вк-к ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації Суворовським РВК м. Одеси із збереженням середньомісячного заробітку (а.с. 10).

У грудні 2015 року Національний університет «Одеська морська академія» розрахував ОСОБА_1 у вигляді виплати заробітної плати у сумі 3 976,24 грн. (а.с. 12).

14.01.2016 року позивач подав в Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звіт про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку вказаному працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, за грудень 2015 року на суму 3 976,24 грн. (а.с. 13).

У зв`язку із тим, що станом на 01.04.2016 року відповідач вказану компенсацію виплат не здійснив, позивач 11.04.2016 року звернувся в Департамент із вимогою погасити зазначену заборгованість по компенсації (а.с. 14).

Однак, 19.04.2016 року Департамент відмовив позивачу у проведенні заявленої компенсації, обґрунтовуючи не передбаченням у Державному бюджеті на 2016 рік коштів на виплату вказаної компенсації (а.с. 15).

Не погоджуючись з відмовою Департаменту у виконанні обов`язку щодо компенсації виплат по заробітку працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав шляхом стягнення цих сум з відповідача в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відмова Департаменту у компенсації виплати по заробітку працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, не ґрунтується на Законі, у зв`язку із чим некомпенсовані витрати позивача підлягають стягненню на його користь в судовому порядку.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2015 року №105.

Так, відповідно до п. 2 Порядку від 04.03.2015 року №105 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Згідно із п. 4 Порядку від 04.03.2015 року №105 для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 6 Порядку від 04.03.2015 року №105 визначено, що виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналіз наведених правових норм показав, що виплати працівникам, призваними на військову службу під час мобілізації, мають компенсаторний характер та мають бути відшкодовані відповідному підприємству, установі чи організації на підставі відповідних звітів органом соціального захисту населення.

Враховуючи викладене, оскільки позивач здійснив виплату своєму працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, для компенсації цих витрат університет подав органу соціального захисту населення належним чином оформлений звіт про здійснені витрати, цей звіт погоджений з відповідним військовий комісаріатом, та враховуючи, що відповідач у встановлені строки обов`язок щодо компенсації таких витрат не виконав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення цих сум з відповідача в судовому порядку.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.02.2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

Н.В. Вербицька