Справа № 802/1515/16-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1515/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

25 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_2 про стягнення коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, про про стягнення податкового боргу в сумі 9906 грн. 09 коп.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2016 року адміністративний позов задоволений у повному обсязі.

Відповідач вважаючи, що дане судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів розглянула письмове клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, і прийняла рішення про відмову у його задоволенні через відсутність підстав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 18 червня 2016 року Калинівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків відповідачем за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 156/17-НОМЕР_2 від 18 червня 2016 року висновками, якого встановлено порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.п. "В" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, у результаті неподання податкових декларацій за 2013 рік та п.п. "Д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 176 ПК України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік на суму 6984 грн. 79 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки Калинівською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 02 липня 2015 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем на суму 6984 грн. 79 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1746 грн. 20 коп.

Вказаний податковий борг також підтверджується витягом з облікової картки платника.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем податковий борг не сплачено, то позов є обґрунтованим.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що знайшли своє відображення в оскарженій постанові, з огляду на таке.

Так, 25.06.2007 року між відповідачем та ПАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 25/06/2007/980/ПТП/312, згідно якого банк надавав їй кредит.

17.09.2013 року між відповідачем та ПАТ КБ «Надра» була укладена Додаткова угода №1, згідно якої розмір прощеної частини боргу нарахованих і прострочених відсотків становить 4099,30 грн..

02.10.2007 року між відповідачем та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/035-19/50401, згідно якого банк надавав їй кредит.

03.06.2013 року між відповідачем та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» був укладений договір про припинення зобов`язань за вказаним кредитним договором. Відповідно до нього, станом на 03.06.2013 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за вищевказаним Договором становив 38 819,34 грн., в тому числі по сплаті суми кредиту 4 672,64 грн., відсотків нараховних за користування кредитом 1 393, 92 грн. та розрахованої пені по кредиту 32 752,78 грн..

Відповідно до умов вказаних договорів про припинення зобов'язань зазначена заборгованість вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику на підставі ст.605 ЦК України.

Банк списав відповідачу частину боргу за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

При цьому вказано, що інформація про суму боргових зобов`язань позичальника анульованих кредитором до закінчення строків позовної давності буде включена до податкового розрахунку сум доходів фізичної особи.

В силу пп. 163.1.1, пп. 163.1.2 п. 163.1 ст.163 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Загальний місячний оподатковуваний дохід, складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п. 164.1 ст.164 ПК України).

Відповідно до п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому, п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Положеннями п.п. 165.1.49 п. 165.1 ст.165 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Згідно з п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1020, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Тому, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Отже, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Тобто, анульована (прощена) банком заборгованість по відсотках, нарахована протягом вказаного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Разом з тим, слід зауважити, що в чинній станом на момент розгляду судом справи редакції ПК України, у п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України додаткове благо визначено як основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, прощена відповідачу заборгованість за відсотками не є її доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка (штраф чи пеня) ним не отримується, а банк, в свою чергу, має право як стягувати її, так і відмовитись від її стягнення.

Згідно договору про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/035-19/50401 від 03.06.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», розмір непогашеної відповідачем заборгованості за тілом кредиту складає 4672,64 грн., що є її оподаткованим доходом з якого має бути утриманий податок.

Відповідно до пп. 167.1 ст. 167 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткуваня щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п. 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, сума отриманого доходу від анулювання (спрощення) кредитної заборгованості за 2013 рік становить 15 відсотків від суми кредиту 4672,64 грн., з якої до сплати відповідачем підлягає сума в розмірі 700,90 грн..

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) податковий борг в сумі 700 грн. 90 коп. до місцевого бюджету.

Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.