Справа № 183/5784/16
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/5784/16
№ 2-а/183/17/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року за № 43-5/VII «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 ОСОБА_1» - в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювальні Законом інтереси позивача» та зобов'язати Знаменівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0 га в АДРЕСА_1. Стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову вказує, що він є учасником Антитерористичної операції і як учасник АТО у квітні 2016 року керуючись ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Знаменівської сільської ради з заявою (зверненням) про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га. До заяви додав всі передбачені діючим законодавством документи, а саме: довідку про участь в АТО, копію посвідчення учасника бойових дій, графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію картки фізичної особи платника податків. Після розгляду заяви депутатами сільської ради позивачем отримано рішення № 43-5/VII від 19 квітня 2016 року про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 у зв'язку з недостатньою інформацією щодо статусу вищевказаної земельної ділянки. 19 квітня 2016 року на заяви позивача відповідачем позивачу надано відповідь № 153 про те, що спірна земельна ділянка площею 6,52 га є комунальною власністю Знаменівської сільської ради, а за № 154 - про те, що інформація щодо вільних земельних ділянок на території Знаменівської сільської ради відсутня, тобто надано три документа, які суперечать один одному. Вказує, що на прохання позивача в травні 2016 року він отримав довідку (за формою 6-зем) з Держгеокадастру, в якій зазначається, що запитувана мною земельна ділянка площею 2 га (це частина ділянки загальною площею 6,52 га) не передана у власність або в постійне користування в межах населеного пункту с. Новотроїцьке на території Знаменівської сільської ради (копія додається) і є вільною. Зазначає, що йому безпідставно та незаконно відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту, оскільки весь час на протязі декількох років земельна ділянка розміром близько 6,52 га, у тому числі і її частина, яка є вільною (згідно довідки 6-зем) і яку він просив надати обробляється невідомими особами. У минулому році земельна ділянка була засіяна пшеницею, у цьому - соняшником. Звертає увагу на те, що щоб не надавати учасникам АТО вище вказану земельну ділянку у тому числі і йому, Знаменівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області грубо порушує діюче земельне законодавство, покриваючи дії тих осіб, які її незаконно обробляють. Вказує, що рішення Знаменівської сільської ради від 19 квітня 2016 року за № 43-5/VІІ прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити посилаючись на те, що відповідачем без правових підстав, без належного вирішення питання щодо наявності та відсутності підстав для задоволення заяви прийнято незаконне рішення. При цьому відповідач, як орган місцевого самоврядування повинен володіти інформацією щодо статусу та розміру належних йому вільних земельних ділянок. В судове засідання 01 лютого 2017 року не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представники відповідача надали суду заяву, згідно з якою позов визнали.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_2, яка пояснила, що, як представник громадської організації була присутня на сесії Знаменівської сільської ради, на якій вирішувалось питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 Під час сесії питання щодо виділу земельної ділянки належним чином не розглядалося. В сесійній залі виникали суперечки та непорозуміння між присутніми особами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, які беруть участь у справі та отримані на вимогу суду приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Аналіз даної процесуальної норми свідчить про те, що особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень, які можуть проявлятися у формі рішень, дій або бездіяльності.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Відповідно до загального правила ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Вихід за межі позовних вимог можливий лише у виключних випадках.

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення. Між цим, за нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій /а.с.15/.

22 березня 2016 року позивачем до відповідача подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га в АДРЕСА_1, КОАТУУ: , зона: 04, квартал 003 на території Знаменівської сільської ради із доданням до заяви графічних матеріалів, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки /а.с.7/.

Рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 43-5/VII від 19 квітня 2016 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 у зв'язку з недостатньою інформацією щодо статусу земельної ділянки /а.с.8/.

19 квітня 2016 року за № 153 позивачу надано лист, підписаний головою Знаменівської сільської ради, у відповідності до якого позивача повідомлено, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на території Знаменівської сільської ради площею 6,52 га є комунальною власністю Знаменівської сільської ради /а.с.5/.

19 квітня 2016 року за № 154 позивачу надано лист, підписаний головою Знаменівської сільської ради, у відповідності до якого позивача повідомлено, що інформація щодо вільних земельних ділянок на території Знаменівської сільської ради відсутня /а.с.6/.

29 квітня 2016 року позивачем отримано відповідь УДГК у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 99-406-99.5-842/2-16, у відповідності до якої останнього повідомлено, що земельна ділянка, яка зображена на графічних матеріалах запиту, має наступний статус: розташована в межах с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, категорія земель - невизначена, цільове призначення - невизначене, відомості про площу земельної ділянки в управлінні відсутні, відноситься до сільськогосподарських угідь /а.с.56/.

При цьому, на запит суду від 15 листопада 2016 року з приводу надання копії генерального плану с. Новотроїцьке повідомлено, що генеральний план с. Новотроїцьке в управлінні відсутній /а.с.59/.

У відповідності до довідки УДГК у Новомосковському районі Дніпропетровської області з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за формою 6-зем) № 0535, земельна ділянка площею 2 га в АДРЕСА_1, КОАТУУ: , зона: 04, квартал 003 на території Знаменівської сільської ради рахується землею, не наданою у власність або постійне користування в межах населеного пункту с. Новотроїцьке на території Знаменівської сільської ради, цільове призначення - сільськогосподарські землі, пасовища /а.с.9-12/.

Як свідчить відповідь головного архітектора відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства будівництва та інфраструктура Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 2/2-16 від 14 листопада 2016 року, за результатами розгляду звернення голови Знаменівської сільської ради щодо відповідності місця розташування земельної ділянки (загальною площею 6,52 га) розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Знаменівська сільська рада, с. Новотроїцьке (згідно з наданим викопіюванням) вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, відділом встановлено, що відповідно до генерального плану та «Проекту планування і забудови с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області», розроблених РПВІ «Укрколгосппроект» у 1983 р., зазначена земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Новотроїцьке та потрапляє в санітарно-захисну зону вівцеферми (існуючої на момент розробки вищезазначеної містобудівної документації) /а.с.32, 33-36/.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях, зокрема, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, частин 1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Положеннями ст.ст.116,118,121,122 ЗК України визнаються повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Частиною 1статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 цієї статті). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч.4 цієї статті).

Згідно п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності в розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Статтею 118 ЗК України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч.ч.6,7 цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, зокрема, із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вищевказаними положеннями ЗК України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з положеннями ч.1ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 постанови №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказав про те, що з огляду на зазначену норму (ч.3 ст.2 КАС України) під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Отже, виходячи з викладеного та аналізуючи в системному зв'язку підстави звернення позивача до відповідача з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 КОАТУУ: , зона: 04, квартал 003 на території Знаменівської сільської ради, виходячи зі змісту статей 116, 118, 121, 122 ЗК України, законодавчо визначених підстав для відмови в задоволенні заяви, визначених ст.118 ЗК України та тих підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1, які зазначені у рішенні п`ятої сесії сьомого скликання Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 43-5/VII від 19 квітня 2016 року (недостатня інформація щодо статусу земельної ділянки) вбачається, що при прийнятті даного рішення орган місцевого самоврядування допустив порушення норм ст.ст.116, 118 ЗК України, оскільки в ч.7 ст.118 ЗК України не зазначено про такі підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як недостатність інформації щодо статусу і рішення повинно бути скасоване як таке, що прийняте незаконно.

Водночас, вирішуючи вимоги адміністративного позову в частині зобов'язання Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0 га в АДРЕСА_1, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 122 ЗК України:

1. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

2. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

3. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

4. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності до отриманої судом копії генерального плану с. Новотроїцьке вбачається, що земельна ділянка, щодо якої позивач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою згідно з долученими графічними матеріалами знаходиться за межами с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, відтак, з урахуванням положень ч.2 ст.162 КАС України, враховуючи висновок про протиправність рішення органу місцевого самоврядування, суд, з метою дотримання та належного захисту прав позивача вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, шляхом зобов'язання Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на найближчій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0 га в АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення по її суті.

При цьому суд враховує положення ст.122 ЗК України, яка визначає виключне право органів місцевого самоврядування та державних органі на прийняття рішення щодо розпорядження земельними ділянками.

Крім того, враховуючи часткове задоволення позовних вимог - в силу ст.94 КАС України, з відповідного місцевого бюджету підлягають стягненню на користь позивача витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги в розмірі 4000,00 грн., підтверджені належними доказами, наданими представником позивача до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160 - 163 КАС України, суд,-

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року за № 43-5/VІІ «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 ОСОБА_1».

Зобов'язати Знаменівську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області на найближчій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0 га в АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення.

Стягнути з місцевого бюджету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4000,00 грн.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов