Справа № 820/5734/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 січня 2017 р. № 820/5734/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Міжгалузевий науково - виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" до Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин" про визнання протиправними рішення та картки відмови , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин", в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 125130013/2016/610025/2 від 17.08.2016;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130013/2016/47616 Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при розмитненні товару відповідачу надані всі необхідні документи в підтвердження задекларованої ціни, проте, дані підтвердження митницею проігноровані, отже, на думку позивача спірні рішення прийняті відповідачем безпідставно, в порушення норм Митного кодексу України.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та не дають можливості здійснити розрахунки на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяв на підставі, в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що приватне підприємство "Декларсервіс", яке відповідно до умов договору доручення № 67 від 12.08.2016 про надання послуг по декларуванню товарів взяло на себе зобов'язання надати позивачу послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, 15.08.2016 звернулося до Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин" для митного оформлення (випуску) товарів, які поставлено згідно контракту № 5-15 CN від 05.10.2015 ( надалі - Контракт), укладеного між Приватним акціонерним товариством "Міжгалузевий науково - виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" та компанією INTCO IRNATIONAL (НК) CO., LIMITED( далі Продавець), відповідно до умов якого, Продавець взяв на себе зобов'язання поставити товар, а позивач зобов'язався прийняти товари та оплатити його згідно з умовами даного контракту ( а.с.17-19, 37-41).

Відповідно до ст.2 Контракту, ціна та загальна сума на кожну поставку зазначаються в рахунках-фактурах. Загальна сума контракту складає 500 000,00 доларів США. Умови оплати зазначаються в інвойсах. Оплата здійснюється в доларах США.

Відповідно до ст.ст.3, 4 вказаного контракту, умови поставки, дата відвантаження та строк поставки визначаються сторонами додатково для кожної поставки в рахунках-фактурах. Максимальний строк поставки 60 днів з дня оплати. Продавець передає товар представнику транспортної компанії покупця в Китаї. Продавець сповіщає покупця про готовність товару до заправлення за 7 днів до початку відвантаження. Після відвантаження товару не пізніше 7 діб продавець передає телефаксом покупцю копії рахунку та відвантажувального документу. Продавець додає до кожної партії товару, що відвантажується, наступні документи: транспортну накладну; рахунок-фактуру; копію митної експортної декларації; пакувальний лист.

Згідно інвойсу № Е160620 від 28.06.2016 року та пакувального листа від 28.06.2016 року дo нього, партія товару, що поставляється (декоративний виріб, виготовлений з пластикового профілю додатково обробленого плівкою з малюнком-багет художній для виготовлення рам для картин, фотографій), складається з товару у асортименті загальною вартістю 47147,96 доларів США( а.с. 21-26).

01.06.2016 між позивачем та Приватним підприємством "Гранд Логістика" був укладений Договір № GL010716, відповідно до якого, останній зобов'язується організувати за рахунок позивача транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиційних послуг за згодою сторін. Матеріали справи згідно вказаного договору містять акт № ОУ-0000330 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.08.2016 року ( а.с. 28-33, 35).

ПрАТ «МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» було видано ПП "Гранд Логістика" довіреність № 183 від 15.07.2016 року, виходячи зі змісту якої позивач довірив даному підприємству здійснювати від імені ПрАТ «МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» всі необхідні дії, пов'язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням, отриманням та доставкою імпортного вантажу ( а.с.34).

Товар, визначений інвойсом № Е160620 від 28.06.2016 року, був переданий перевізнику ПП "Гранд Логістика", що підтверджується коносаментом № SZZY16060226 від 06.07.2016 року, яким передбачено, що товар прибуде у місце призначення контейнером № MRKU2717993, як зазначено в пакувальному листі до інвойсу ( а.с.27).

Відповідно до Довідки ПП "Гранд Логістика" про транспортні витрати № 15/08-09 від 15.08.2016 року, вартість перевезення вантажу (пластикові багети) в 40HQ контейнері № MRKU2717993 відповідно до коносаменту SZZY16060226, що слідував за маршрутом: Шанхай (Китай) - ОМПТ (Україна), прибув на судні MSC DANIT 626W, номер рейсу 626 W, складає 47500,00 грн. ( а.с.36).

15.08.2016 року для проведення митного оформлення товару, імпортованого ПрАТ МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» на підставі вищезазначеного Контракту, на виконання умов Договору № 67 від 12.08.2016 року, ПП "Декларсервіс" було подано вантажно-митну декларацію № 125130013/2016/548742 до Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту «Святошин» ( а.с.42-44).

Визначення митної вартості вказаного товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною Контракту № 5-15 CN від 05.10.2015 року щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). В заявлену позивачем у вантажно-митній декларації № 125130013/2016/548742 від 15.08.2016 року митну вартість товару в розмірі 1228282,80 грн. було включено вартість товару в сумі 1180782,47 грн. (47147,96 доларів США, курс 25,04419), а також -

транспортні витрати в сумі 47500 грн.

На виконання вимог чинного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту № 5-15 CN від 05.10.2015 року, позивачем до Київської митниці ДФС в особі митного посту «Святошин» були подані наступні документи, копії яких також містяться в матеріалах справи ( а.с.17-33, 36-40, 42-44, 49-50) : вантажно-митна декларація № 125130013/2016/548742 від 15.08.2016 року ; міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 7993 від 14.08.2016 року; коносамент № SZZY16060226 від 06.07.2016 року; довідка про транспортні витрати № 15/08-09 від 15.08.2016 року; інвойс № Е160620 від 28.06.2016 року; пакувальний лист від 28.06.2016 року; контракт № 5-15 CN від 05.10.2015 року; договір доручення № 67 від 12.08.2016 року; договір про перевезення № GL010716 від 01.06.2016 року ; декларація про походження товару Е160620 від 28.06.2016 року; копія митної декларації країни відправлення № 19072491 від 24.06.2016.

Судом встановлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості оцінюваного товару, спрацювали наступні профілі ризиків, згенеровані автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АСАУР):105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів, 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Вказана обставина послугувала для направлення позивачу запиту про надання додаткових документів, що відображено в електронному повідомленні від 15.08.2016( а.с. 45).

На виконання вимог митного органу, позивачем було додатково надано документи : прайс-лист виробника товару від 01.06.2016 року; копію митної декларації Китаю з перекладом; експертний висновок № Ц-785 від 16.08.2016 року Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір на перевезення, рахунок на оплату транспортних перевезень ( а.с.46-52). Отже, позивачем було виконано у повному обсязі вимоги електронного повідомлення.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача звернув увагу суду на той факт, що Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою було проведено експертизу (зазначений експертний висновок № Ц- 785 від 16.08.2016 року) з метою моніторингу контрактної вартості товару (декоративний виріб, виготовлений з пластикового профілю додатково обробленого плівкою з малюнком-багет художній для виготовлення рам для картин, фотографій), що ввозиться на територію України з Китаю згідно Контракту № 5-15 CN від 05.10.2015 року, висновками якої встановлено, що контрактна вартість товару відповідає ціноутворюючим факторам ринку і на дату експертизи становила 2,419 USD за 1 кілограм.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, позивач вважав, що подані ним до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у відповідача обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Поряд з цим, як зазначив у судовому засіданні представник позивача у процесі визначення митної вартості товарів, в минулому у підприємства не виникало жодних спірних правовідносин з приводу коригування останньої.

Київською митницею ДФС в особі митного посту «Святошин» 17.08.2016 було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 125130013/2016/610025/2 від 17.08.2016 року та видано на підставі нього картку відмови № 125130013/2016/47616 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення ( а.с.13-16).

Зазначеним рішенням відповідачем було збільшено митну вартість імпортованого позивачем товару та зазначено відповідно за одиницю - 2,8700 доларів США та загальну митну вартість - 55944,91 доларів США шляхом визначення такої за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, відповідно до ціни, що зазначена у митній декларації від 01.07.2016 року № 305060903/2016/002171.

В картці відмови № 125130013/2016/47616 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнятій на підставі вказаного рішення № 125130013/2016/610025/2 від 17.08.2016, відповідачем було зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме - подання нової вантажно-митної декларації, згідно з рішенням про коригування заявленої митної вартості.

ПрАТ «МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» скористалося наданим законом правом, подавши нову митну декларацію № 125130013/2016/548961, в якій було зазначено про забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем, та випустило у вільний обіг товар, поставлений за умовами Контракту № 5-15 CN від 05.10.2015 року ( а.с.53-55).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень частини 3 ст. 53, частин 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, суд зауважує, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Однак, відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд зазначає, що відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Крім того, єдиною підставою для винесення спірного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено обставину спрацювання профілів ризиків, згенерованих автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АСАУР):105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів, 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Поряд з цим, вказані профілі спрацювали у контексті щодо визначення можливості заниження позивачем заявленої митної вартості , водночас, позивачем було разом з основним пакетом документів, на вимогу контролюючого органу надано додаткові витребувані документи, якими, у своїй сукупності, було підтверджено заявлену митну вартість товарів .

З приводу заперечень відповідача що позивачем не було документально підтверджено числові значення митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Щодо посилань, що декларантом не надано письмову заявку на перевезення, передбачену договором на транспортно - експедиційне обслуговування, суд зазначає, що вказаний документ не є обов'язковим до надання декларантом. Вимоги ч.3 ст. 53 МК України в частині надання транспортних документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару були виконані декларантом в частині надання довідки про транспортні витрати № 15/08-09 від 15.08.2016 року та договору про транспортно - експедиційне обслуговування.

Щодо тверджень відповідача, що наданий прайс - лист, виданий контрагентом позивача, не містить терміну дії, умов поставки тощо, суд зазначає, що , виходячи зі звичаїв ділового обороту та етикету, прайс-лист направляється контрагенту виключно у тому випадку, коли його зацікавила комерційна пропозиція, направлена попередньо суб'єкта господарювання.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю.

Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обовязковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Зазначена у прайс - листі інформація відповідає іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції, а це передбачає, що цінова пропозиція поширюється на країну в якій здійснює свою господарську діяльність позивач, а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару.

Щодо посилань митного органу, що експертний висновок № Ц-785 від 16.08.2016 року Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати; транспортні (перевізні) документи не дає можливість перевірити ціноутворення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-ІІІ від 12.07.2001 р., оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Інформація про ціни на товари, які підлягають оцінюванню, відповідно до чинного законодавства України, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, в зв'язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд.

Звіти про оцінку майна, містять посилання на сайти з мережі Інтернет, інформацію з яких черпав суб'єкт оціночної діяльності при проведенні дослідження, крім того, звіт про оцінку майна містить не лише посилання на сайти, а й витяги з них, які підтверджують дані, що були використані суб'єктом оціночної діяльності для проведення досліджень, а також їх наявність на момент проведення досліджень та актуальність інформації, зазначеної у них.

Оскільки, суб'єкт оціночної діяльності лише використовує дані, розміщені на певних Інтернет-порталах та не несе відповідальності за їх наповнення, він не може передбачити у який час, інформація, що була використана ним для проведення дослідження буде вилучена з Інтернет-порталу чи замінена на іншу.

Крім того, варто зауважити, що відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, загальна частина звіту про оцінку майна повинна містити виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка, в тому числі і припущення щодо того, що оцінка майна може здійснюватися шляхом візуального та натурального огляду, однак проведення такого огляду не є обов'язковим, тому у даному випадку такий огляд не здійснювався, в зв'язку з чим звіт про оцінку майна і не містить фото результатів такого огляду.

З приводу посилань контролюючого органу на обставину розбіжності у документах, наданих декларантом на підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості товарів за першим методом, в контексті того, що митну декларацію країни відправлення складено 24.06.2016, тобто раніше складання комерційного інвойсу від 28.06.2016 на чотири доби, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що в даному випадку має місце арифметична описка в даті вказаного документа.

З приводу посилань митниці на той факт, що умови поставки, що обумовлені Контрактом та зазначені у митній декларації взагалі відсутні як в комерційному інвойсі так і не зазначені в рахунку - фактурі № СФ-0000330 від 12.08.2016, що, на думку відповідача, свідчило про неповноту даних на підтвердження складових митної вартості товару, суд вказує, що позивачем було належними документами підтверджено вартість послуг з транспортування, яка була включена у митну вартість товару. Так у вантажно-митній декларації № 125130013/2016/548742 від 15.08.2016 року у митну вартість товару в розмірі 1228282,80 грн. було включено вартість товару в сумі 1180782,47 грн. (47147,96 доларів США, курс 25,04419), а також - транспортні витрати в сумі 47500 грн. При цьому, доказами, на підтвердження вказаного є договір на транспортно - експедиційне обслуговування № GL010716 від 01.06.2016 року, довіреність № 183 від 15.07.2016 року, видана ПрАТ «МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» ПП "Гранд Логістика" щодо здійснення від імені ПрАТ «МНВЦ «ІНФОРМТЕХ» всіх необхідних дій, пов'язаних з транспортно-експедиційним обслуговуванням, отриманням та доставкою імпортного вантажу, коносамент № SZZY16060226 від 06.07.2016 року, довідка ПП "Гранд Логістика" про транспортні витрати № 15/08-09 від 15.08.2016 року, акт № ОУ-0000330 здачі - приймання послуг з організації фрахту за маршрутом Шанхай - Одеса ( а.с. 27-35).

Згідно чинного законодавства України, якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні, не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже, враховуючи зазначене, у відповідача були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Інші зауваження, викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, також не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача акцентував увагу суду, що за контрактом № 5-15 CN від 05.10.2015 року це є не першою поставкою товарів. У минулих поставках декларантом подавався тотожний пакет документів та у митного органу не виникало сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів за першим методом.

Водночас, відповідач, зазначаючи у спірному рішенні про використання резервного методу на підставі наявної у митного органу інформації, відповідно до ціни, що зазначена у митній декларації від 01.07.2016 року № 305060903/2016/002171, жодних доказів стосовно цього до суду не надав.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне вказати, що виходячи з роз'яснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Відносно визначення митної вартості товарів за резервним методом слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (за резервним методом).

Суд зазначає, що митна вартість товарів підтверджена позивачем всіма необхідними документами, зазначеними у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, на вимогу митного органу надані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, а саме за ціною контракту.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у відповідача були у наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи підтверджено ціну товару, який був імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні розяснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Отже, у Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин" відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну в митному органі.

За правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості відповідачем спірних рішення та картки відмови до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № 125130013/2016/610025/2 від 17.08.2016 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130013/2016/47616 Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин", які підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Міжгалузевий науково - виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" до Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин" про визнання протиправними рішення та картки відмови - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин" про коригування митної вартості товарів № 125130013/2016/610025/2 від 17.08.2016.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130013/2016/47616 Київської митниці Державної фіскальної служби в особі митного посту "Святошин".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2017.

Суддя Мар'єнко Л.М.