Справа № 335/880/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/880/17 2-а/335/100/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

26 січня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, зміст позовних вимог складають вимоги про визнання протиправними дій відповідача з нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 20142016 роки в розмірі, меншому, ніж передбачено ст.ст. 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998, та зобовязання відповідача здійснити донарахування та виплатити позивачу вказану допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за 2014 рік, та 7 мінімальних пенсій за 2015 та 2016 роки, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, у позовній заяві позивач вказує, що він щорічно отримував допомогу до 5 травня у меншому розмірі, а в 2016 році від товаришів дізнався про те, що розмір допомоги не відповідає законодавчо встановленому. Після цього він звернувся до відповідача із відповідною заявою, на яку 11.08.2016 отримав відповідь про відмову у задоволенні його вимог. Тому вважає, що саме 11.08.2016 він дізнався про порушення своїх прав відповідачем.

Позовна заява надійшла до суду 23 січня 2017 р., тобто поза межами встановленого КАС України шестимісячного строку на звернення до суду. Відтак, строк звернення до суду позивач пропустив.

Вивчивши надані матеріали, доходжу висновку, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду з вимогами, які стосуються нарахування та виплати йому допомоги за 20142015 р.р., оскільки про розмір виплачених сум позивач був обізнаний у момент отримання допомоги. Та обставина, що позивач звернувся до відповідача лише у серпні 2016 р. із письмовою заявою не посвідчує того факту, що він не міг дізнатися про порушення своїх прав раніше, оскільки норми закону та рішення Конституційного Суду України, на які посилається позивач в обґрунтування позову, були прийняті до 2014 року.

При цьому, виходячи зі змісту статті 57 Конституції України, в нашій державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.

У позовній заяві позивач не наводить будь-яких інших обставин, ніж вищезазначені, які б містили підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогами, які стосуються нарахування та виплати йому допомоги за 20142015 роки. За таких обставин, доходжу висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без розгляду в зазначеній частині позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Оскільки з листа УПСЗН по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 11.08.2016 № Л-115-пвт/01-16 випливає, що виплату допомоги до 5 травня позивач у 2016 році одержав у квітні 2016 р., та враховуючи, що позивач з метою зясування підстав нарахування допомоги у розмірі, який він вважав меншим за законодавчо встановлений, звернувся до відповідача 02.08.2016, отримавши відповідь на своє звернення 11.08.2016, суд доходить висновку, що у цій частині позовних вимог позивач строк звернення до суду не пропустив.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 107, 155, 165 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду в частині позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати йому допомоги до 5 травня за 20142015 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова