Справа № 820/6373/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"26" січня 2017 р. № 820/6373/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного Управління Національної поліції в Харківській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 20 жовтня 2016 року №256 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та за пунктом 64 "г" (через скороченням штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 20 жовтня 2016 року.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Південній залізниці з 20 жовтня 2016 року.

3. Зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці зарахувати ОСОБА_1 вислугу років в органах внутрішніх справ з 10 вересня 2015 року по 20 жовтня 2016 року.

4. Зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головне управління Національної поліції в Харківській області прийняти міри щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_1

5. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що судовим рішенням по справі №820/1160/16 від 31.05.2016 року, яким було визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 10.09.2015 року №166 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ: у запас за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на ст. Гребінка, з 10.09.2015 року, поновлено її на посаді. У цей час позивач перебула у відпустці по догляду за дитиною. Також позивачем вказано, що 20.10.2016 р. наказом №256 о/с її було знов звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до п. "Г" ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 20.10.2016 року. На думку позивача, вказаний наказ є протиправним, винесеним з порушенням конституційних прав позивача, а отже підлягає скасуванню, а Головне управління Національної поліції в Харківській області зобов'язано поновити ОСОБА_1 на займаній посаді. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Позивач та його представник в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Відповідача своєї правової позиції по суті позовних вимог не висловили, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановила наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 з 14.08.2006 року проходила службу в органах внутрішніх справ.

07 жовтня 2011 року ОСОБА_1 працювала у лінійному відділі на станції Гребінка УМВС України на Південній залізниці на посаді інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 19.07.2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з «Куц» на «Бондар».

Згідно наказу Управління МВС України на Південній залізниці №227о/с від 02.10.2013 року старший лейтенант міліції ОСОБА_2 (Куц) з 06 вересня 2013 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Шлюб, зареєстрований 19 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 61, укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - розірвано. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне - «Куц»(а.с.16-17).

У зв'язку з прийняттям рішення про ліквідацію Управління, оформленого наказом МВС України від 08 червня 2015 року № 662 "Про ліквідацію Управління МВС України на Південній залізниці", наказом голови комісії з ліквідації - начальником полковником міліції В.А. Сухини від 10.09.2015 року №166 о/с відповідно до п.64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора з інформаційно-технічного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Викладені обставини сторонами під час судового розгляду справи не оспорювались, окрім того, підтверджені наявною в матеріалах справи копією постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 року у справі №820/1160/16 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа: Головне управління Нацполіції у Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Вказаним судовим рішенням позовні вимоги позивача задоволено частково, скасувано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 10.09.2015 року № 166 о/с "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 (М-221425), інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка у запас за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів); поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-221425) на посаді інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці.

На виконання згаданої постанови ОСОБА_2 наказом №241 о/с від 15.06.2016 р. поновлено на посаді.

Між тим, що наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 20.10.2016 року №256 о/с позивача було звільнено згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 64 "Г" (у запас через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил.

За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що позивачем отримано листа №36/8/263 від 10.08.2016 р. за підписом заступника Голови ліквідаційної комісії УМВС України на Південній залізниці з пропозицією прибути до ліквідаційної комісії Управління для внесення змін до трудової книжки Також вказаним листом додатково роз'яснено про наявність у ОСОБА_6 можливості подальшого проходження служби в лавах Національної поліції після створення поліцейських комісій та оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад.

Колегія суддів зазначає, що право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку відбуття змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114).

Відповідно до пункту 8 Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015 р., вступив в дію - 07.11.2015 р.) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 10,11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 утворено як юридичні особи публічного права, територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

Пунктом 10 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом "Г" п. 64 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Судом під час судового розгляду справи було встановлено, що видання оскаржуваного позивачем наказу Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 20.10.2016 року № 256 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 роботодавцем не було обґрунтовано відсутністю можливості подальшого використання позивача на службі, не враховано відсутності відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірено можливості реалізації його права на прийняття на службу до поліції, що є безумовною підставою для звільнення працівника за вказаним підпунктом "Г" п. 64 Положення № 114.

При цьому, позивачем під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що вона неодноразово зверталась до Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці - заступника начальника ГУНП в Харківській області та т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з листами.

Відповідно до п. 9 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з моменту опублікування Закону України "Про Національну поліцію", після отримання судового рішення, яким було скасовано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 10 вересня 2015 року №166 о/с в частині її звільнення з 10 вересня 2015 року" та до прийняття оскаржуваного в даному провадженні наказу про звільнення позивача за пунктом 64 "Г" (через скорочення штатів) від 20.10.2016 № 256 о/с зверталась до відповідачів із заявою, тобто виявила бажання проходити службу в поліції, проте їй не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості її подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського, не вирішено питання про можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції.

Таких дій відповідачем вчинено не було, а оскаржуваний в даній справі наказ за своїм змістом фактично повторює вже скасований у судовому порядку наказ від 10 вересня 2015 року №166 о/с.

При цьому, суд зазначає, що наказом № 241 о/с від 15.06.2016 р. в частині поновлення позивача на посаді, відповідачем не було відновлено порушене право на працю, передбачене Конституцією України.

Суд зауважує, що саме на Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі шляхом поновлення на посаді та, в подальшому - переводу до лав поліції після перевірки його кандидатури згідно норм Закону України "Про Національну поліцію" належною комісією, у разі позитивного результату.

При цьому, слід також звернути увагу на те, що нормами діючого законодавства, а саме Кодексом законів про працю України передбачено гарантії для категорії осіб, до якої належить позивач.

Відповідно до приписів п. 1 ст.40 КзпП України трудовий договір може бути розірваний з ініціативи роботодавця лише з підстав та в порядку визначених законом. За загальними підставами розірвання трудового договору відбувається звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Також, згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи рішення про звільнення позивача за скороченням штату відповідач, відповідно до п. п. 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача звільнено незаконно, з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому є достатні підстави для скасування оскаржуваного позивачем наказу в частині звільнення та поновлення для позивача на посаді.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивачки на посаді слід звернути до негайного виконання.

Щодо позовної вимоги про визнання наказу Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 20.10.2016 року № 256 о/с в частині звільнення позивачки з посади протиправним, то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона поглинається вимогою про скасування даного наказу, яка в силу положень ст.ст. 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162 КАС України має захистити права та охоронювані законом інтереси позивача та гарантувати дотримання і захист прав та інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені

Стосовно позовної вимоги про зобов'язати Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області прийняти міри щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_1 суд зазначає, що для відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах суд дійшов висновку про поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді, у зв'язку із чим відсутні підстави для додаткового обтяження відповідача обов'язком щодо працевлаштування ОСОБА_1 З таким суб'єктом, як Головне управління Національної поліції у Харківській області, позивач взагалі не перебувала у трудових правовідносинах.

Оглянувши витяг з оскаржуваного наказу №256 о/с від 20.10.2016 р., а також витяг з наказу №166 о/с від 10.09.2015 р., суд зазначає, що вислуга років позивача як у календарному, так і у пільговому обчисленні у згаданих наказах співпадає і становить 09 років 00 місяців 25 днів і 09 років 07 місяців 12 днів відповідно. З цього випливає, що період часу, який мав місце з дати поновлення позивача на посаді до дати повторного звільнення, а саме з 10.09.2015 р. по 20.10.2016 р., не був зарахований при обчисленні вислуги років. Суд вважає таке зазначення вислуги років таким, що суперечить об'єктивним обставинам дійсності та положенням ст. 181 КЗпП України, а тому на відповідача належить покласти обов'язок зарахувати ОСОБА_1 вислугу років в органах внутрішніх справ з 10.09.2016 р. по 20.10.2016 р.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивачки частково правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного Управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

Скасувати наказ Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 20 жовтня 2016 року №256 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та за пунктом 64 "г" (через скороченням штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 20 жовтня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Південній залізниці з 20 жовтня 2016 року.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці зарахувати ОСОБА_1 вислугу років в органах внутрішніх справ з 10 вересня 2015 року по 20 жовтня 2016 року.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з інформаційно-аналітичного забезпечення лінійного відділу на станції Гребінка Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Південній залізниці з 20 жовтня 2016 року допустити до негайного виконання.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 31 січня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.