Справа № 753/1029/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/1029/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Парамонов М.Л. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_3, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- зобов'язати Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію вжити заходів щодо розірвання з громадянкою ОСОБА_3 договору найму соціального житла від 01.09.2010 № 15 та виселити дану громадянку із житлового будинку по АДРЕСА_3.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно паспортних даних ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18).

Згідно наданих представником відповідача матеріалів, ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3) розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 05.10.2009 № 584 «Про взяття громадян на соціальний квартирний облік» була прийнята на соціальний квартирний облік, як зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, гуртожиток, підстава - першочергове забезпечення житлом, категорія обліку - пенсіонер (а.с. 25).

Згідно розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 31.08.2010 № 539 «Про надання жилих приміщень житлового фонду соціального призначення» ОСОБА_3 надано жиле приміщення з фонду соціального призначення - однокімнатну квартиру № 13 площею 16,10/40,90 кв. м. в будинку АДРЕСА_4; житлова площа надається з метою поліпшення житлових умов на пільгових підставах як пенсіонеру, із залишенням на соціальному квартирному обліку (а.с.26).

09.02.2015 позивач, спільно із іншими мешканцями будинку, направляла колективне звернення до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в якому йшлося про систематичне, тривале (протягом п'яти років) порушення громадянкою ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_3, громадського порядку та спокою (особливо у нічний час), правил користування жилими приміщеннями, нав'язливе чіпляння, образи і погрози до позивачки та членів її родини, а також інших мешканців будинку; самовільне зайняття приміщення в загальному коридорі та облаштування там спального місця навпроти вхідних дверей квартири позивача, що перешкоджало вільному користуванню квартирою № 14 та створювало нестерпні морально-психологічні умови для проживання малолітньої доньки позивачки - ОСОБА_4, 2005 року народження та інших дітей, які мешкають у розташованих поруч квартирах. Також, позивач зазначала, що громадянка ОСОБА_3 ніколи не зачиняє двері своєї квартири, бродить по загальному коридору, голосно кричить - навмисно удаючи із себе психічно хвору особу; часто лежить навпроти дверей квартири позивача на підлозі, стукає у стінку - суміжну з квартирою останньої, у зв'язку з чим донька боїться самостійно виходити з квартири, ходити до школи, залишатися сама вдома тощо, що вимагає постійного супроводження її дорослими. ОСОБА_2 та інші мешканці будинку у колективному зверненні до відповідача, як суб'єкта владних повноважень, вимагали ініціювати розірвання договору найму соціального житла з громадянкою ОСОБА_3 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 682 «Деякі питання реалізації закону України «Про житловий фонд соціального призначення» та виселення її з займаної квартири - у зв'язку із систематичним порушенням правил користування житловим приміщенням, громадського порядку, прав і законних інтересів сусідів, що унеможливлює спільне проживання в одному житловому будинку.

За результатами перевірки комісією Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації дотримання ОСОБА_3 умов договору найму соціального житла - позивачем було отримано відповідь комісії від 18.02.2015, в якій було зазначено, що під час обстеження поведінка громадянки ОСОБА_3 мала асоціальний характер та нагадувала поведінку хворої людини, яка потребує обстеження та лікування у спеціалізованій клініці; на підставі п. 6.2 договору найму соціального житла договір може бути розірваний у будь-який час за згодою сторін або за рішенням суду. Також, у вказаній відповіді було зазначено, що колективне звернення відповідачем було направлено до Дарницького управління поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що з довідки Київської міської психоневрологічної лікарні від 24.05.2016 № 2 вбачається, що ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3) на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 60).

Оскільки, проведені відповідачем заходи жодним чином не вплинули на поведінку гр. ОСОБА_3, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації є правомірним, оскільки доводи позивача в судовому засіданні не доведені достатніми та належними для вжиття заходів щодо розірвання з громадянкою ОСОБА_3 договору найму соціального житла та виселення даної громадянки із житлового будинку по АДРЕСА_3, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останнім було порушено норми матеріального права, не повно досліджено докази та встановлено обставини у даній справі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» визначено, що відповідно до Конституції України кожен має право на житло.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 2 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно. Користування соціальним житлом є платним. Плата за соціальне житло, визначена статтею 28 цього Закону, складається з плати, яка вноситься безпосередньо наймачем, та державної допомоги, що надається відповідно до закону. Соціальне житло надається органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» місцеві державні адміністрації відповідно до закону:

1) забезпечують виконання державної політики з питань формування й утримання житлового фонду соціального призначення та здійснюють контроль за її реалізацією;

2) беруть участь у розробленні загальнодержавної програми розвитку соціального житла;

3) забезпечують спільно з відповідними органами місцевого самоврядування виконання затверджених загальнодержавної та місцевих програм розвитку соціального житла;

4) здійснюють інші повноваження у цій сфері відповідно до закону.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до закону укладають та розривають договори найму соціального житла.

Згідно із п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» підставою для заселення житла із житлового фонду соціального призначення є договір найму соціального житла. Договір найму соціального житла - угода, оформлена в письмовій формі, з якою одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк. Договір найму соціального житла укладається між органом місцевого самоврядування або уповноваженим ним органом і наймачем або уповноваженою ним особою

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» договір найму соціального житла може бути розірваний на вимогу наймача. На вимогу наймодавця договір найму соціального житла може бути розірваний лише за рішенням суду.

Постановою КМ України від 23.07.2008 № 682 «Деякі питання реалізації Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» затверджено Порядок надання соціального житла, а також урахування площі житла, що перебуває у власності громадянина, якому надається квартира або садибний (одноквартирний) житловий будинок з житлового фонду соціального призначення (далі Порядок № 682).

Пунктом 16 Порядку № 682 визначено, що наймодавець житлового приміщення за договором найму може прийняти рішення про ініціювання розірвання такого договору та виселення громадянина, що наймає соціальне житло, та членів його сім'ї з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення за таких підстав:

- надання громадянину та членам його сім'ї або придбання ними іншого житлового приміщення;

- втрата громадянином права на проживання у наданому йому соціальному житлі внаслідок збільшення доходів його сім'ї до рівня, який дає можливість укласти договір найму житлового приміщення, що не належить до житлового фонду соціального призначення;

- отримання наймодавцем незаперечних доказів того, що громадянином подано документи, які містять недостовірні відомості щодо рівня фактичних доходів його сім'ї;

- невнесення протягом шести місяців громадянином плати за користування соціальним житлом;

- систематичне порушення громадянином та членами його сім'ї правил користування житловим приміщенням, громадського порядку, прав і законних інтересів сусідів, що унеможливлює спільне проживання в одному житловому будинку, використання житлового приміщення не за призначенням, його руйнування чи псування;

- недотримання умов договору найму після письмового попередження громадянина.

Колегія суддів звертає увагу, що в колективному зверненні до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації позивач та інші мешканці будинку вказують на систематичне, тривале порушення громадянкою ОСОБА_3, яка проживає в квартирі № 13 будинку по АДРЕСА_3, громадського порядку та спокою, правил користування жилими приміщеннями, що унеможливлює спільне проживання в одному житловому будинку.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивачем в суді першої інстанції не було надано достатніх на належних доказів на підтвердження систематичних, тривалих порушень з боку громадянки ОСОБА_3, що, в свою чергу, унеможливлює суд зобов'язати Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію вжити заходів щодо розірвання з громадянкою ОСОБА_3 договору найму соціального житла від 01.09.2010 № 15 та виселити дану громадянину із житлового будинку по АДРЕСА_3.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про відмову в розірванні договору найму соціального житла з громадянкою ОСОБА_3 та виселенні її з займаної квартири є правомірним, а тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні даного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - довів правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.