Справа № 296/11076/14-а (2а/296/72/15)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2017 р. м. Київ К/800/16155/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Житомирської міської ради (далі - Виконавчий комітет), третя особа комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №3 Житомирської міської ради (далі - КП «ВЖРЕП №3»), про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії про виключення житла із службового на судові рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 9 лютого 2015 року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету від 20 березня 2013 року № 113 про відмову КП «ВЖРЕП №3 у виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових;

зобов'язати відповідача виключити зазначене житло із числа службових.

Посилалась на те, що є всі правові підстави до виключення квартири, в якій вона проживає, з числа службових, оскільки це житло нею отримано для постійного проживання у 1991 році, коли працювала в КП ВЖРЕП №3 на посаді двірника.

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 9 лютого 2015 року, залишеною без змін Житомирським апеляційним адміністративним судом від 18 березня 2015 року, в задоволені позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності порушеного права позивачки, так як оскаржуване рішення прийнято за наслідками розгляду клопотанням КП «ВЖРЕП №3», за яким рахується вказане житло.

В касаційні скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що потреба у користуванні вказаним житлом у третьої особи відпала, про що свідчать неодноразові звернення з клопотанням про виключення квартири з числа службових.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, касаційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Розглядаючи справу по суті, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте такий висновок не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

За правилами частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як зазначено в пункті 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин

Отже на житлові спори як особливий різновид спорів, що стосуються житлових прав та інтересів громадян і організацій, розповсюджується цивільна юрисдикція.

При тлумачення вище згаданої норми Закону, Верховний Суд України в постанові від 2 березня 2016 року (справа № 6-14 цс16) вказав на те, що в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого приміщення, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщеннях державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

Аналогічний висновок, викладений і в постанові Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року (справа № 21-655а15), в якому зазначено, що приписи пунктом 1 частини першої статі 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Згідно фактичних обставин, встановлених судами, ОСОБА_4 просила визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету від 20 березня 2013 року № 113 про відмову КП «ВЖРЕП №3 у виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових, зобов'язати відповідача виключити зазначене житло із числа службових. В цій квартирі вона проживає разом з сім`єю і має намір її приватизувати, проте не може цього зробити у зв'язку із тим, що житло відноситься до службових.

З урахуванням зазначених обставин та норм матеріального і процесуального права, суди попередніх інстанцій помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства, тому всі ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України, а провадження у справі - закриттю.

Роз'яснити позивачці, що даний спір може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 9 лютого 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, а провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбаченими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман