Справа № 806/2515/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2017 р. Справа № 806/2515/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію на запит від 14.11.2016 р. ,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації (публічної інформації) на запит від 14.11.2016 року та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати йому достовірну та повну інформацію (публічну інформацію) на запит від 14.11.2016 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся із запитом на отримання публічної інформації від 14.11.2016 року (а.с.5, 9) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який отриманий останнім 17.11.2016 року (а.с.7), в якому просив надати: копію запиту від 20.07.2016 року № 703/18/01-2016 щодо ОСОБА_3; роз'яснення, з якою метою та намірами начальник управління ОСОБА_4 розповсюджує щодо ОСОБА_3 запити та збирає персональні дані.

28.11.2016 року Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області заявнику направлена відповідь від 23.11.2016 року за № 1126/105/03/18-2016 (а.с. 10-11), до якої додана копія запиту від 20.07.2016 року № 703/18/01-2016 та зазначено у зв'язку із чим було його зроблено.

Відповідь отримана адресатом 03.12.2016 року (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановленому порядку було розглянуто та надано відповідь на запит ОСОБА_3 про надання роз'яснень. Також були надані необхідні копії документів, а відповідь належним чином направлена на адресу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено матеріалами справи та зазначено судом першої інстанції, з поданого позивачем запиту вбачається, що він за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону України "Про звернення громадян" (надати роз'яснення з якою метою та намірами начальник управління ОСОБА_4 розповсюджує щодо ОСОБА_3 запити та збирає персональні дані) та Закону України "Про доступ до публічної інформації" (надати копію запиту від 20.07.2016 року № 703/18/01-2016 щодо ОСОБА_3Т.).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Приписами ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Аналізуючи вищенаведенні тлумачення термінів, закріплених у Законі України "Про звернення громадян", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що коло питань, з яким ОСОБА_3 звернувся до відповідача, підпадає під визначення "заява (клопотання)", а тому запит позивача необхідно у вказаній вище частині розглянути у строк визначений ч. 1. ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Що стосується запиту позивача в частині відносно "надання копії запиту від 20.07.2016 року №703/18/01-2016 щодо ОСОБА_3Т." то колегія суддів зазначає наступне.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Так, за нормами п.3 ч.1 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є службова інформація.

За визначеннями п.2 ч.1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Згідно ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Матеріалами справи встановлено, що запит позивача на опрацювання надійшов 17.11.2016 року за №495зі (а.с.7, 9). Упродовж 5-робочих днів (17, 18, 21, 22, 23) за результатами розгляду запиту ОСОБА_3 на отримання публічної інформації Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області заявнику надана відповідь від 23.11.2016 року № 1126/105/03/18-2016 (а.с. 10-11), до якої додана копія запиту від 20.07.2016 року № 703/18/01-2016. Відповідь містила роз'яснення про те, у зв'язку із чим було зроблено запит від 20.07.2016 року № 703/18/01-2016.

03.12.2016 року позивач отримав вказану відповідь (а.с. 12).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач був повідомлений належним чином про результати розгляду запиту.

Оскільки, суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов правильного висновку, що відповідачем у встановленому порядку, в межах встановлених строків було розглянуто та надано відповідь на запит позивача, колегія суддів погоджується з рішенням суду про відмову у задоволенні позову та не вбачає підстав для його скасування або зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що апеляційна скарга містить окремі твердження позивача щодо дій суду першої інстанції, однак не містить жодного їх обґрунтування.

За таких обставин апеляційна скарга не спростовує висновки суду першої інстанції та і не впливає на правильність прийнятого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,Житомир,10020

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

- ,