Справа № 805/4764/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 р. Справа №805/4764/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:45

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі департаменту соціального захисту населення про зобов`язання видати дублікат посвідчення, та вкладку до цього посвідчення, -

за участю:

представник позивача не з`явився,

представник відповідача не з`явився.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької обласної державної адміністрації в особі департаменту соціального захисту населення, в якому просив суд:

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 дублікат посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи № 033295 від 09 грудня 1994 року, та вкладку до цього посвідчення № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 2013 році ОСОБА_1 втратив посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та вкладку до нього, з приводу чого звернувся до УПСЗ Костянтинівської міської ради з заявою про видачу дублікатів. Позивач зазначив, що ним до УСЗН Костянтинівської міської ради були подані всі необхідні документи для вирішення питання про видачу дубліката посвідчення та вкладки до нього, серед яких був направлений оригінал довідки військової частини де зазначалась кількість днів, які позивач приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, однак, відповідач відмовив у видачі дубліката посвідчення та вкладки до нього. Крім того, позивач посилається на те, що неодноразово усно звертався до різних державних установ, у тому числі з заявою про видачу дубліката посвідчення та вкладки до нього, але отримував лише відмови у їх видачі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач у наданих через канцелярію суду запереченнях проти адміністративного позову в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до підпункту 34 п. 7 Положення про Департамент соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 15 лютого 2013 року № 71, Департамент відповідно до визначених повноважень координує роботу, пов`язану з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В зв`язку з чим, Департамент соціального захисту населення організовує роботу щодо розгляду документів громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, та підготовки відповідних посвідчень та вкладок до них для підпису заступником голови облдержадміністрації, до компетенції якого відносяться питання соціального захисту населення. Департаментом був направлений лист від 19 березня 2013 року № 10/01362/01-09 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про розгляд копій документів ОСОБА_1 із зазначенням недоліків в отриманому Департаментом пакету документів про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС у зоні відчуження. З архівних документів, зокрема, листом Головного територіального управління МНС України у Донецькій області від 06 грудня 2012 року № 12/06/3156 зазначалось, що факт перебування позивача у зоні відчуження не підтверджено. Крім того, відповідач зазначив, що дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом який видавав такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених у встановленому законом порядку копій документів, зазначених у пункті 10 Порядку № 51.

Представник відповідача через відділ документообігу та архівної роботи суду надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , 1951 року народження, в період проходження військових зборів в складі військової частини НОМЕР_2 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, у зв`язку з чим позивачу було видано посвідчення особи, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії Серії НОМЕР_3 від 09 грудня 1994 року (а.с. 5).

Відповідно до довідки Військової частини № НОМЕР_2 вбачається, що зазначена довідка була видана старшині ОСОБА_1 в тому, що він знаходився на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 липня 1986 року по 05 вересня 1986 року. За ним, згідно ст. 73 Закону СРСР про загальний військовий обов`язок зберігається за місцем роботи середній заробіток. Товариш ОСОБА_1 працював всього 55 діб, в тому числі:

- в 3 зоні 0 діб оплата в п`ятикратному розмірі;

- в 2 зоні 7 діб оплата в чотириразовому розмірі;

- в 1 зоні 13 діб оплата в трьох кратному розмірі;

- за межами зон 42 доби оплата в двократному розмірі (кратність оплати проводиться з розрахунку тарифної ставки або посадового окладу) (а.с. 9).

З матеріалів справи встановлено, що у 2013 році позивачем було втрачено посвідчення Серії НОМЕР_3 від 09 грудня 1994 року та вкладки до нього № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.

В зв`язку з чим, позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради з заявою про видачу дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вкладки до нього № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.

Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради звернулось до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з листом від 11 січня 2013 року № 01-20-235-06, відповідно до якого просила підтвердити довідкою учать ОСОБА_1 , 1951 року народження у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 14 липня 1986 року по 05 вересня 1986 року при військовій частині № НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_4 ), з відміткою населених пунктів, кількістю виїздів у зону відчуження із зазначенням дати, характер виконання робіт та отриману дозу опромінення. У випадку відсутності даних просило вказати причину (а.с. 27).

В матеріалах справи наявний лист Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Донецькій області від 06 грудня 2012 року № 12/06/3156 «Про надання інформації», відповідно до якого було зазначено, що за наявними неповними архівними документами Донецького батальону ВПО МВС СРСР, зареєстрованого за № 12/8/145 від 03 вересня 1986 року (російською мовою) «Списка личного состава Донецкого батальона ВПО МВД СССР в/ч 6196, принимавших участие в мероприятиях по ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС в период с 18 июля 1986 года по 3 сентября 1986 года», який зберігається в Головному територіальному управлінні МНС України у Донецькій області, підтверджується факт перебування старшини ОСОБА_1 на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на посаді писаря 1 роти, військової частини № 105557 (в/ч НОМЕР_4 ), у тому числі:

- у 3 зоні 0 діб;

- у 2 зоні 0 діб;

- у 1 зоні 0 діб;

- за межами зон 48 діб.

Військова частина № 105557 формувалась згідно завдання МВС СРСР у 1986 році та дислокувалась в м. Іванків. У подальшому військовій частині було надано номер в/ч НОМЕР_4 . Данні про перейменування військових частин відсутні у зв`язку зі знищенням документів по строкам зберігання.

Згідно рішення урядової комісії з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС вихідні і святкові дні були робочими днями і підлягали оплаті відповідно до трудового законодавства СРСР. Тривалість робочого дня під час виїздів у зони відчуження до 15 серпня 1986 року складала 12 годин, в інші дні 10 годин (без вихідних днів).

Відомостями щодо отримання доз опромінювання за період виконання службових обов`язків у зоні відчуження ОСОБА_1 Головне територіальне управління не володіє (а.с. 26).

Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації листом від 19 березня 2013 року № 10/01362/01-09 повідомило Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про те, що розглянуло заяву та надані копії документів ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки до нього, а також зазначила, що у наданих копіях документів не відображена інформація про участь заявника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, тому для позитивного вирішення вищезазначеного питання не має законних підстав (а.с. 4).

Позивач у позовній заяві зазначив, що неодноразово усно звертався до державних установ з вимогою про видачу дубліката посвідчення особи, що постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії серії НОМЕР_3 від 09 грудня 1994 року та вкладки до нього № 140683 від 22 березня 2000 року. Суд зазначає, що зобов`язував позивача надати до суду докази звернення до державних установ з заявою про видачу посвідчення, але на час розгляду справи позивачем не були надані відповідні докази.

Враховуючи те, що відповідачем не було видано позивачу дублікат посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо видачі позивачу дубліката посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи № 033295 від 09 грудня 1994 року та вкладки до цього посвідчення № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року, регулюються правовими нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок), Постанови Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі по тексту Закон № 796) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 9 Закону № 796 вважається, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно абз. 1 ст. 10 Закону України № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Приписами статті 14 Закону України № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 вищезазначеного Закону визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч. 4 ст. 65 Закону № 796).

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, видача посвідчень провадиться:

- народним депутатам України, відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Прокуратури України, Кабінету Міністрів України, а також керівникам центральних органів виконавчої влади, Фонду державного майна України, Антимонопольного комітету України, головам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, працівникам підприємств і організацій, розташованих у зоні відчуження, - Мінпраці;

- іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 11 цього Порядку передбачено, що у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: «Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...».

Враховуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що в разі втрати посвідчення особи яка постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, заявник повинен звернутися до органу, що видавав таке посвідчення, або до органу державної влади за місцем проживання із заявою про видачу дубліката посвідчення особи, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. Видача дубліката здійснюється на підставі раніше поданих документів, відповідно до яких особі було надано статус «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Аналіз норм Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51, свідчить про те, що для видачі дубліката посвідчення необхідно надати завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку.

Судом встановлено, що позивач у період проходження військових зборів в складі військової частини № 105557, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим позивачу було видано посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії Серії НОМЕР_3 від 09 грудня 1994 року (а.с. 5).

Відповідно до позовної заяви встановлено, що позивач у 2013 році втратив посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 ї категорії та вкладку до нього, з приводу чого звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради. Як зазначив, позивач йому було відмовлено у видачі дубліката посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, оскільки позивачем не були надані відповідні документи, які були підставою для видачі посвідчення № 033295 від 09 грудня 1994 року та вкладки до нього № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.

З матеріалів справи встановлено, що Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради зверталось з запитами до Донецької обласної державної адміністрації, Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Донецькій області, Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з приводу надання інформації стосовно участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи за період з 14 липня 1986 року по 05 вересня 1986 року при військовій частині № НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_4 ).

Відповідно до Листа Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 19 березня 2013 року № 10/01362/01-09 повідомлялось, що з наданих ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради не відображена інформація про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, тому для позитивного вирішення питання щодо видачі дубліката посвідчення не має законних підстав.

Крім того, з листа Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Донецькій області від 06 грудня 2012 року № 12/06/3156 вбачається, що старшина ОСОБА_1 в період з 18 липня 1986 року по 03 вересня 1986 року перебував на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на посаді писаря 1 роти, військової частини № 105557 (в/ч НОМЕР_4 ), у тому числі: у 3 зоні 0 діб; у 2 зоні 0 діб; у 1 зоні 0 діб; за межами зон 48 діб.

Військова частина № 105557 формувалась згідно завдання МВС СРСР у 1986 році та дислокувалась в м. Іванків. У подальшому військовій частині було надано номер в/ч НОМЕР_4 .

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» смт. Іванків відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII визначено, що зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

З 01 січня 2015 року відповідно до Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено статтю 2, що визначала зони радіоактивно забруднених територій.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради з завою про видачу дубліката посвідчення № 033295 від 09 грудня 1994 року, однак, не можливо встановити, які саме документи додавались позивачем до заяви та чи виконані ним вимоги пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, з наданих до суду заперечень вбачається, що відмовляючи у видачі дубліката посвідчення особи, що постраждалої внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації повідомляв позивача про можливість повторного звернення позивача з заявою про видачу дубліката посвідчення за наявності документів, які визначені п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51.

Проте, позивач не надав суду доказів звернення до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради та Донецької обласної державної адміністрації після 2013 року, з заявою про видачу дубліката посвідчення від 09 грудня 1994 року № 033295 від 09 грудня 1994 року та вкладки до нього № НОМЕР_1 від 22 березня 2000 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі департаменту соціального захисту населення про зобов`язання видати дублікат посвідчення, та вкладку до цього посвідчення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 січня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163, 185, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі департаменту соціального захисту населення про зобов`язання видати дублікат посвідчення, та вкладку до цього посвідчення відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 16 січня 2017 року без участі сторін

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.