Справа № 804/248/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 р. Справа № 804/248/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якому із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Запису про право власності № 1443432 від 27 червня 2013 року;
- скасувати Запис про державну реєстрацію права власності № 1443432 від 27 червня 2013 року на квартиру обєкт житлової нерухомості, загальної площі (кв.м.) 21,3, житлової площі (кв.м.) 11,9 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: АЕ 4992062, видавник: Красногвардійський РВ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: Україна, АДРЕСА_2.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що запис у Державному реєстрі про право власності № 1443432 від 27 червня 2013 року є незаконним і підлягає скасуванню, так як порушує права позивача, оскільки він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, яка була спадкоємцем спірної квартири за заповітом. У звязку з неможливістю у позасудовому порядку внести зміни до Державного реєстру просить суд скасувати Запис про державну реєстрацію права власності № 1443432 від 27 червня 2013 року.
Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні. Від відповідача надійшло клопотання про те, що він не заперечує проти задоволення позову в частині скасування спірного запису.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Квартира загальною площею 21,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 належала бабусі позивача ОСОБА_6, яку вона приватизувала і 23.05.1994 року отримала свідоцтво про право власності і техпаспорт на квартиру.
На підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської ДНК ОСОБА_7 29.12.1994 року за № 1-4371, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_5 (батько позивача) прийняв в дар квартиру АДРЕСА_4.
10 березня 2005 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської ДНК ОСОБА_8 за № 5-402 посвідчено заповіт батька позивача ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який заповів квартиру АДРЕСА_5 в м Дніпропетровську своїй дружині ОСОБА_9 (матері позивача).
26 червня 2005 року батько позивача ОСОБА_5 помер.
02 січня 2006 року мати позивача ОСОБА_9 померла і не оформила спадщину на квартиру за заповітом після смерті батька позивача на своє ім'я.
05 травня 2006 року позивач, який є спадкоємцем першої черги після смерті батьків, подав у Восьму Дніпропетровську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу за № 291/06.
Постановою державного нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 04 вересня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 18, розташовану за адресою: м Дніпропетровськ, вул. Малиновського, будинок 18 після смерті матері ОСОБА_9, оскільки вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_11
Так, 27 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між продавцем ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, і покупцем ОСОБА_11, на підставі якого за ОСОБА_11 було зареєстровано право власності на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1444155.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2014 року по справі № 199/3426/14-ц (2/199/2109/14) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 27.06.2013 року, який укладений між продавцем ОСОБА_5 і покупцем ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 129, визнано недійсним, оскільки цивільна дієздатність власника квартири ОСОБА_5 (батька позивача) припинилась 26 червня 2005 року у звязку зі смертю.

Вказане рішення суду залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року.

У жовтні 2016 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за покупцем ОСОБА_11 скасовано незаконну державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7.

Однак після скасування за ОСОБА_11 права власності на квартиру позивач дізнався про порушення його прав і наявність запису про право власності № 1443432 від 27 червня 2013 року на зазначене нерухоме майно не за батьком позивача, а ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: АЕ 4992062, про що свідчить Інформаційна довідка № 70642295 від 17.10.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В той час як дійсний власник квартири батько позивача - ОСОБА_5, мав ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у якого цивільна дієздатність припинилась у момент його смерті 26.06.2005 року.

Вказаний запис про право власності № 1443432 від 27 червня 2013 року до Державного реєстру зроблено в день посвідчення договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, яка діяла як державний реєстратор і спеціальний субєкт владних повноважень, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (надалі ОСОБА_7 України від 01.07.2004 року № 1952-IV у редакції, чинній на момент внесення спірного запису) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина 4 статті 15 ОСОБА_7 України від 01.07.2004 року № 1952-IV).

Згідно статті 15 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державним реєстратором, у відповідності до частини 1 статті 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV, є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

За приписами частини 9 статті 15 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі Порядок від 17 жовтня 2013 року №868), яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

У підпункті 1.1 пункту 1 Порядку від 17 жовтня 2013 року №868 визначено, що повноваження державного реєстратора з прийому та видачі документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг та нотаріуси.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що на момент внесення спірного запису нотаріус не був обізнаний про те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 27.06.2013 року, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_11, є недійсним.

Враховуючи, що на момент вчинення нотаріальної дії Приватний нотаріус ОСОБА_4 діяла відповідно до приписів чинного законодавства, то дії нотаріуса щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Запису про право власності № 1443432 від 27 червня 2013 року, не можуть бути визнані судом протиправними.

При цьому суд зазначає, що відповідачем було подано письмові заперечення, в яких він визнав позовні вимоги в частині скасування спірного запису.

В силу пункту 9 частини першої статті 27 від 01.07.2004 року № 1952-IV (в редакції, чинній на момент винесення судового рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В той же час, вирішуючи клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору суд, виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно частин 2, 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу сплаченого судового збору в сумі 487,20 грн. згідно квитанції №0.0.502542361.1 від 10.02.2016 року.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати Запис про державну реєстрацію права власності № 1443432 від 27 червня 2013 року на квартиру обєкт житлової нерухомості, загальної площі (кв.м.) 21,3, житлової площі (кв.м.) 11,9 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: АЕ 4992062, видавник: Красногвардійський РВ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: Україна, АДРЕСА_2.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на користь судові витрати ОСОБА_3 у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Повернути ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок), сплачений 10 лютого 2016 року згідно квитанції №0.0.502542361.1, у звязку із зменшенням розміру позовних вимог у адміністративній справі №804/248/16.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1