Справа № 804/3844/16
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 рокусправа № 804/3844/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради звернулося з позовом до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що через затримку позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 153 313,03 грн., прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено штраф у розмірі 20% від суми податкового зобов'язання, що складає 30 662,61 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки, виплачуючи в першу чергу заробітну плату, позивач не мав можливості проводити своєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість, внаслідок чого утворилася заборгованість перед Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на яку відповідачем нараховано штраф. Також у звязку з тим, що субвенції з державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним, це призводить до недостачі оборотних коштів КП «Нікопольводоканал». Внаслідок незаконного застосування штрафу підприємству будуть нанесені збитки, які виражені в сумі штрафів. Вищезазначені обставини суттєво погіршують фінансове становище підприємства та унеможливлюють своєчасне та в повному обсязі виконання зобовязань перед Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги відповідач вказує на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Сторони належним чином повідомлені про дату, місце і час апеляційного розгляду справи, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, у судове засідання не прибули.

Позивачем повторно подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано неможливістю забезпечення присутності уповноваженого представника.

Враховуючи повторне неприбуття представника позивача в судове засідання, а також відсутність будь-яких доказів наявності поважних причин неможливості прибуття представника позивача в судове засідання, колегією суддів вказане клопотання визнано необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було проведено перевірку комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради з питань своєчасної сплати податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт № 1164/152/03341339 від 18.09.2015, згідно висновків якого, перевіркою встановлено порушення позивачем абзацу 3 пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України, а саме: допущена затримка сплати (несвоєчасна сплата) узгодженої суми грошових зобовязань по платежу: 50 11020201 - податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 жовтня 2015 року №, згідно якого за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності визначеного абзацом 3 пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі абзацу 3 пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 667 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 153 313,03 грн. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 30 662,61 грн. за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності.

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати» не містить положень щодо звільнення платників податків від обовязку сплати встановлених чинним законодавством платежів та зборів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Також пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, позивачем не заперечується факт несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання в розмірі 153 313,03 грн., внаслідок чого відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо необхідності застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати» колегія суддів зазначає наступне.

Вказаним Законом визначено, що оплата працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці.

У цій норми чітко визначено першочерговий обовязок оплати праці, разом з тим визначено й обовязок сплати інших платежів. Крім того, вказаний Закон не містить положень щодо звільнення платників податку від обовязку сплати встановлених чинним законодавством платежів і зборів.

Крім того, пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Таким чином, посилання позивача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати», як підставу для несвоєчасної оплати податкового зобовязання суперечить нормам чинного податкового законодавства.

Посилання позивача на те, що субвенції з державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним, це призводить до недостачі оборотних коштів КП «Нікопольводоканал», а внаслідок застосування штрафу, підприємству будуть нанесені збитки, які виражені в сумі штрафів також не спростовують обовязку позивача вчасно сплачувати узгоджену суму грошового зобовязання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі, у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров