Справа № 694/1735/16-а
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1735/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 р. м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі: головуючої - судді Гончаренко Т.В., при секретарі Блискавці А.С., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області та стягнення пенсійних виплати згідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04. 2015 року по 18.11.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області та стягнення пенсійних виплати згідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04. 2015 року по 18.11.2015 року, вказавши що вона перебуває на обліку в ОСОБА_4 обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Черкаської області та з жовтня 2000 року їй призначено пенсій по 3 групі інвалідності, а з лютого 2010 року переоформлено довічну пенсію по віку відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», але вона працювала на посаді сільського голови в с. Заліське Тальнівського району Черкаської області. Починаючи з 01.04.2015року їй було припинено виплату пенсії на підставі Закону України № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року, який набрав чинності 01.04.2015року. ОСОБА_5 України до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах прийнято не було, норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців, які визначились ст. 37 Закону України «Про державну службу» втратили чинність з 01.06.2015 року. Таким чином, з 01.04.2015 року відпали правові підстави, згідно з якими пенсія їй не виплачувалась, тому 28.11.2016 року вона звернулася до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області з проханням відновити їй виплату пенсії з 01.04.2015 року. Однак їй було відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що з 01 квітня 2015 року пенсії особам, які працюють на посадах в порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу» не призначаються відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213- VIII. Вважає, що дії відповідача є незаконними, просить визнати неправомірними дії ОСОБА_4 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови їй у перерахунок та призначенні сплати невиплаченої суми раніше призначеної пенсії за період з 01.04.2015 року по 18.11.2015 року та стягнути невиплачену суму пенсії в загальній сумі 15458 грн. Також, просить стягнути із Державного бюджету України на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. шляхом їх безспірного списання із рахунка субєкта владних повноважень - ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області. Позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити, в судове засідання призначене на 27.01.2017 не зявилась, причина неявки суду не відома, зі згоди представника позивача ОСОБА_1, за ухвалою суду судовий розгляд справи проводиться у відсутність позивача. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив повністю задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, проти задоволення позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні та вказала на те, що після звільнення позивача з посади виплата пенсії ОСОБА_3 була поновлена. Так, в поданому запереченні Звенигородське обєднане управління ПФУ Черкаської області, вказує про відсутність законних підстав прийняти рішення про здійснення перерахунку та призначення сплати невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 р. по 17.11.2015 року, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р., відповідно до якого виплата пенсії поновлюється тільки після звільнення з роботи. Зазначають, що позивач була обрана Заліським сільським головою з 01.04.2009 року та звільнена з посади сільського голови 17.11.2015 року в звязку із закінченням повноважень. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив: ОСОБА_3 перебуває на обліку в обліку в ОСОБА_4 обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Черкаської області та з жовтня 2000 року їй призначено пенсій по 3 групі інвалідності, а з лютого 2010 року переоформлено довічну пенсію по віку відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням № серії ААИ № 835237 ( а.с.9). У звязку з тим, що починаючи з 01.04.2015року їй було припинено виплату пенсії на підставі Закону України № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року, який набрав чинності 01.04.2015року, вона звернулася до відповідача з проханням здійснити перерахунок та призначити сплату їй невиплаченої суми пенсії за період з 01.04.2015 року по 18.11.2015 р. в загальній сумі 15458 грн. Однак Звенигородське обєднане управління Пенсійного Фонду України Черкаської області листом від 15.12.2016 року вих.9770/02 відмовило позивачці у задоволенні її заяви з посиланням на те, що 17.11.2015 року строк повноважень сільського голови закінчився, з 18 листопада 2015 року виплата пенсії була поновлена. Посилаються на ст. 21 ЗУ «Про службу в органах самоврядування» в редакції чинній у період виконання ОСОБА_3 посадових обовязків голови сільської ради, у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213- VІІІ виплата пенсії поновлюється тільки після звільнення з роботи. ОСОБА_3 працювала на посаді сільського голови с. Заліське Тальнівського району Черкаської області. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законами України "Про пенсійне забезпечення", «;Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами. Відповідно ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які

застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку. Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працювала позивачка, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату їй пенсії з 01.04. 2015 року. Разом з тим, згідно пункту 5 розділу Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу». Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. Вказаний в пункті 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п. 5 Прикінцевих положень вказаного Закону стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не відновлення чи перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки ці процедури є різними за змістом і механізмом їх проведення. При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії з 05.10.2010 року, а отже з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні. Як свідчать матеріали справи, 28.11.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати їй раніше призначеної пенсії. Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено строки відновлення та поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Згідно ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків. Відповідно ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного ОСОБА_3 Україна №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом. Таким чином суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантований ст. 6 Контитуції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства. Відповідно до ч.7ст. 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Оскільки про порушення своїх прав позивач дізналася 01.12.2016 року, тому суд вважає, що порушення її прав підлягає захисту, про що свідчить звернення позивачки про поновлення виплати пенсії. Отже, з врахуванням зазначеного, необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ст. 45 ч.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за змістом якої перерахунок призначеної пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Виходячи з вимог ст. 46 Контитуції України, ст.ст. 2,11 КАС України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку та призначенні сплати їй невиплаченої суми раніше призначеної пенсії за віком. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України, не надано суду доказів, що позивачка не має права на перерахунок та призначення сплати їй невиплаченої суми раніше призначеної пенсії за віком. Щодо поновлення строку для звернення до суду, то відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений. Питання про поновлення строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій. Оскільки, суд вбачає причини пропущення строку звернення до суду поважними, так як позивачу було поновлено виплату пенсії та в подальшому щомісячно отримувала пенсію розмір якої її влаштовував та не оскаржувався. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з поновленням строку позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Тому виходячи з вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь позивача 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст, ст.. 11, 69, 71, 86, 94, 99, 100, 159 - 163, 183-2, 186 КАС України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,Законом України «Про державну службу», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунок та призначенні сплату їй невиплаченої суми раніше призначеної пенсії за віком. Стягнути із ОСОБА_4 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області невиплачену суму пенсії за період з 01.06.2015 року по 18.11.2015 року. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн. шляхом їх безспірного списання із рахунку субєкта владних повноважень ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області. В іншій частині позовних вимог відмовити. Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Звенигородського

районного суду ОСОБА_6