Справа № 2а-258/11
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-258/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Рогатині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом в якому просила визнати дії управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії як дитині війни протиправними та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2010 року.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона належить до категорії громадян, на яких поширюються соціальні гарантії, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до ст. 6 даного Закону їй повинна виплачуватися щомісячна надбавка до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак у 2007-2010 роках вона не виплачувалася. Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про соціальний захист дітей війнидержавні соціальні гарантії дітям війни, встановленні цим законом, не можуть бути обмеженні або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач надав заперечення проти позову, яке обґрунтовує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України Про соціальних захист дітей війниздійснюється не з бюджету Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів Державного бюджету України. Починаючи із 01 січня 2008 року позивачу виплата проводилася відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українита ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистувід 22 жовтня 1993 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просив у задоволені позову відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини .

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до вимог ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає статус дитини війни, що підтверджується паспортними даними.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипередбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частина 7 ст.9 КАС України, зазначає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком наведене у ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванняможна застосувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Позивач просить зобовязати відповідача провести нарахування підвищення до пенсії за період 2006 року, проте суд зазначає, що Законом України Про Державний бюджет України на 2006 рікбуло зупинено дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, однак Законом України від 19 січня 2006 року дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Тобто дані підвищення мали бути здійснені у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не наступили, то в задоволені позовних вимог, щодо виплати підвищення до пенсії за 2006 рік необхідно відмовити.

Пунктом 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року , яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дані зміни також були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 09 липня 2007 року норми Закону України Про державний бюджет України на 2007 рікта з 22 травня 2008 року норми Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік, які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними втратили чинність, а положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, поновили свою дію з 09 липня 2007 року та діяли по 31 грудня 2007 року включно, та з 22 травня 2008 року і діють по даний час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в 2007 році не виплачувалась, а в 2008 - 2010 роках виплачувалась, але у меншому розмірі (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Суд також вважає за необхідне наголосити, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України Про соціальний захист дітей війнипідвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Однак, частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивач звернулася до суду із позовом 31 січня 2011 року, тому перерахунку підлягає підвищення до пенсії за період з 31 липня 2010 року.

Таким чином, суд приходить висновку про незаконність дій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області щодо недорахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії з 31 липня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

На підставі ст. ст. 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та керуючись ст.ст.2-3,6,8-11,86, 94,99,158-163, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково .

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії з 31 липня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняпротиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці с. Григорів Рогатинського району Івано-Франківської області підвищення до пенсії, як дитині війни з 31 липня 2010 року відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниу розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Р.Г. Могила