Справа № 802/1757/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1757/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

31 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року - без змін.

Представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності серії СТА 096668 від 03.11.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, вулиця Лятошинського Б, будинок 6, загальною площею 243,4 кв.м., житловою 80,2 кв.м.

До складу приміщень даного нерухомого майна, відповідно до технічного паспорту та експлікації приміщень до плану одноквартирного (садибного) житлового будинку №6, входять, серед іншого, гараж загальною площею 25,7 м2 та інші господарські будівлі площею 72,2 м2.

13.06.2016 року Калинівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № 7455-13 від 13.06.2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником обєктів житлової нерухомості в розмірі 528, 61 грн., виходячи з розрахунку (243,40 м2 (площа будинку) - 200 м2 (пільгова площа, яка не оподатковується) х (1218 грн. х 1%).

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податок на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_2, має бути розрахований наступним чином, 145, 5м2 (загальна житлова площа) 200 м2 ( не підлягає оподаткуванню), 25,7 м2 (гараж) х 1,22 (ставка податку) = 31,35 грн., 72,2 м2 (господарські будівлі) х 0,61 (ставка податку) = 44,04 грн., а тому ОСОБА_2 має сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 75, 39 грн., тоді як податковим органом нараховано 528,61 грн. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, обєктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості ( підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 ПК України ).

Із положень підпунктів 266.3.1 - 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України випливає, що базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських обєднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з обєктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з обєктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є обєктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням обєкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Так, оцінюючи позицію позивача щодо не вірного визначення податковим органом ставки податку за яким оподатковується належне їй на праві власності нерухоме майно, суд зазначає про наступне.

Як зазначалось вище сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Так, рішенням Козятинської міської ради Вінницької області №1233- VI від 23.01.2015р. затверджено Положення Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - Положення), в додатку №2 якого встановлено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема:

- житлова нерухомість (будинки 12,18 грн. за 1м2);

- нежитлова нерухомість (гаражі 1,22 грн. за 1м2, господарські (присадибні) будівлі 0,61 грн. за 1м2).

Так, відповідно до п.п.3.1 п. 3 Положення об'єктом оподаткуванням є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно п.п. 4.1 п.4 Положення базою оподаткування є загальна площа об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 4.2 пункту 4 Положення зазначено, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

При цьому, згідно абзацу "б" підпункту 4.4 пункту 4 Положення, база оподаткування обєкта/обєктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується на 200 м2 для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до свідоцтва про право власності серії СТА 096668 від 03.11.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, вулиця Лятошинського Б, будинок 6, загальною площею 243,4 кв.м.

Тобто, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки у власності позивача перебуває житловий будинок загальною площею 243,4 кв.м. відповідно до свідоцтва про право власності серії СТА 096668 від 03.11.2014 року, податковим органом правомірно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 528,61 грн., а саме (243,40 м2 - 200 м2 (пільгова площа, яка оподатковується відповідно до п.п.4.4 п.4 Положення) * 12,18грн.= 528,61 грн.).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняте податкове повідомлення - рішення є правомірним та прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів щодо протиправності та необґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 лютого 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6