Справа № 754/13773/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у зарахуванні періоду роботи медичною сестрою-анестезисткою в дитячій реанімаційній бригаді №13 Київської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги з 01.01.1986 року по 08.01.1998 року в подвійному розмірі - неправомірними. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, обчисливши періоди роботи медичною сестрою-анестезисткою в дитячій реанімаційній бригаді №13 Київської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги з 01.01.1986 року по 08.01.1998 року в подвійному розмірі, з 21.06.2016 року та провести доплату за весь період.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 10.07.2014 року перебуває на обліку в Лівобережному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

19.12.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення зарахування у подвійному розмірі періоду роботи на посаді медсестри-анестезистки підстанції №13 Київської станції швидкої та невідкладної допомоги, згідно довідок №№ 1404 та 1703.

05.02.2015 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про необхідність надання від Київської станції швидкої та невідкладної допомоги документів, що підтверджували б наявність бригади інтенсивної реанімації в структурі організації, а також факт роботи позивача саме у цій бригаді (а.с. 21). На підтвердження можливості зарахування стажу роботи на посаді медсестри-анестезистки було надано відповідачу довідку №287 від 23.02.2015 року (а.с. 22).

23.04.2015 року управлінням було надано відповідь позивачу, в якій зазначено, що дані документи враховані не були, стаж на вищевказаній посаді в дитячій реанімаційній бригаді підстанції №13 в подвійному розмірі не зараховано (а.с. 23).

21.06.2016 року ОСОБА_2 повторно звернулась до відповідача із заявою про перерахунок страхового стажу в подвійному розмірі (а.с. 24), в підтвердження чого долучила довідку №1062 від 14.06.2016 року (а.с. 25).

Пенсійний орган у своєму листі від 05.07.2016 року відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право позивача на зарахування стажу в подвійному розмірі (а.с. 26).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людині, або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Із записів трудової книжки позивача вбачається, що в період з 01.01.1986 року по 08.01.1998 року ОСОБА_2 працювала на посаді медсестри-анестезистки в дитячій реанімаційній бригаді підстанції №13 Київської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги (станом на сьогоднішній день - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва).

Наведені обставини підтверджуються також довідкою Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 14.06.2016 № 1062, в якій зазначено, що ОСОБА_2 з 01.04.1979 року зарахована на посаду виїзної медичної сестри Київської станції швидкої і невідкладної медичної допомоги. З 01.01.1986 року переведена на посаду медсестри-анестезистки дитячої реанімаційної бригади підстанції № 13 (наказ про переведення від 05.03.1986 № 65). З 08.01.1998 спеціалізовану анестезіолого-реанімаційну бригаду перейменовано в бригаду інтенсивної терапії і реанімації (наказ про перейменування від 08.01.1998 № 1/1).

У довідці зазначено, що в складі Київської станції швидкої меддопомоги на підставі пп. 3-5 Положення про станцію (відділення) швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я СРСР від 29.12.1984 № 1490, було організовано підстанції розрахунку забезпечення 15-хвилинної транспортної доступності, однією з яких була підстанція № 13. Крім того, на підстанціях організовано спеціалізовані анестезіолого-реанімаційні бригади, які надавали анесезіолого-реанімаційну допомогу та інтенсивну терапію пацієнтам та потерпілим, як дорослим, так і дітям на до госпітальному етапі.

Отже, враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період роботи позивача медичною сестрою-анестезисткою в дитячій реанімаційній бригаді №13 Київської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги з 01.01.1986 року по 08.01.1998 року є підтвердженим, а тому ОСОБА_2 має право на зарахування даної роботи до стажу у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.