Справа № 2а-5933/10/2570
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5933/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі :

Головуючої судді Баргаміної Н.М.

при секретарі Галенко Р. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» до комунального підприємства «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа відкрите акціонерне товариство «Чернігівпродтовари» про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до комунального підприємства «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа відкрите акціонерне товариство «Чернігівпродтовари», в якому просив визнати протиправним рішення відповідача від 15.01.2010 року про відмову Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в реєстрації права власності на нерухоме майно магазин № 131, загальною площею 704,8 м. кв., що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140 та зобовязати відповідача зареєструвати за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» право власності на обєкт нерухомого майна - магазин № 131, загальною площею 704,8 м. кв., що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140 на підставі п. 6.5.1 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 договору іпотеки від 07.02.2008 року, реєстраційний № 548, який є договором про задоволення вимог іпотеко- держателя.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2010 року АТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулось до КП «Чернігівське МБТІ» з заявою про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна магазин, за загальною площею 704,8 м. кв., що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140. За результатами розгляду вищезазначеної заяви відповідач 15.01.2010 року прийняв рішення про відмову в реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна. На думку позивача рішення відповідача про відмову в реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням вимог ст. ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в звязку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов та його мотиви підтримав повністю, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не прибула, про судове засідання повідомлялась належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та приватним підприємством «Союз-Лідер», приватним підприємством «Союз-Мост» та відкритим акціонерним товариством «Чернігівпродтовари» була укладена генеральна кредитна угода № 012/12-001-08 з загальним розміром позичкової заборгованості в розмірі 9000000,0 дол. США, строком до 01.01.2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

В рамках вищевказаної генеральної кредитної угоди 18.01.2008 року між позивачем і приватним підприємством «Союз-Мост» був укладений кредитний договір № 012/12/001-08-04 про надання позичальнику кредиту в формі не відновлювальної кредитної лінії лімітом 5000000,00 дол. США, із сплатою 10,95 % річних, строком до 01.01.2013 року.

07.02.2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (іпокетодержатель) та відкритим акціонерним товариством «Чернігівпродтовари» було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 та реєстровий в реєстрі за № 548 (а. с.16-20). Цей договір укладений в забезпечення виконання зобовязань за кредитною угодою від 18.01.2008 року між позивачем та приватним підприємством «Союз-Мост» в рамках генеральної кредитної угоди від 18.01.2008 року № 012/12-001-08.

Відповідно до п. 1.2 даного Договору, предметом іпотеки є, зокрема, нерухоме майно, а саме приміщення магазину, загальною площею 704,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140, яке належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на обєкт нерухомості від 23.02.1998 року, виданого виконкомом Чернігівської міської ради народних депутатів.

25.11.2009 року постановою господарського суду Львівської області по справі № 8/110 приватне підприємство «Союз-Мост» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою господарського суду Львівської області від 28.12.2009 року по справі № 21/165 відкрите акціонерне товариство «Чернігівпродтовари» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пунктом 3 постанови господарського суду Львівської області від 28.12.2009 року по справі № 21/165 скасовано всі арешти, накладені на майно банкрута відкритого акціонерного товариства «Чернігівпродтовари» та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника (в тому числі, усі податкові застави, застави рухомого майна, іпотеки.

Пунктом 5 цієї постанови зобовязано ліквідатора відповідно до ст. ст. 23-34, 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вжити заходів по оцінці та реалізації активів банкрута.

Листом № 62 від 16.12.2009 року було визнано вимоги відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ВАТ «Чернігівпродтовари», як до боржника та поручителя в розмірі 8338269,33 дол. США визнані та включено їх до реєстру кредиторів ВАТ «Чернігівпродтовари».

11.01.2010 року позивач звернувся до КП «Чернігівське МБТІ» з заявою про реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, а саме магазин, загальною площею 704,8 м. кв., що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140 за вартістю 4454760 грн., що належить Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» на підставі ст.ст. 36-37 Закону України «Про іпотеку» та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 договору іпотеки від 07.02.2008 року, реєстраційний № 548, копія якої міститься в матеріалах справи.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви позивача відповідач 15.01.2010 року прийняв рішення про відмову в реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Пухова Генерала, 140 в м. Чернігові на підставі розділу 3.3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.02.2002 р. № 157/6445 в звязку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України (а. с. 25).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст.37 вказаного Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Таким чином, передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, але ніяк не на підставі застереження в іпотечному договорі. Таке застереження може тільки визначати умови договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.3 Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, що діяло на момент прийняття рішення відповідачем, у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо: заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення; об'єкт нерухомого майна розташований на території, реєстрацію прав власності на якій здійснює інше БТІ; із заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до цього Положення; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; заявлене право вже зареєстроване; не проведено інвентаризаційних робіт або вони проведені не тим БТІ, яке здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно; право власності на нерухоме майно виникло на підставі договорів відчуження, за наявності інформації про накладення заборони та/або арешту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; право власності на нерухоме майно, що перебуває у податковій заставі, виникло без дотримання встановленого порядку відчуження; відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав або строк його дії закінчився; при укладенні договорів між юридичними особами, які нотаріально не посвідчені, не надано правовстановлювальний документ попереднього власника.

Відповідно до додатку № 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що діяв на час прийняття рішення відповідачем встановлений Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна: 1. Договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності. 2. Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, що видаються нотаріусами. 3. Свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусами. 4. Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), видані нотаріусами. 5. Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусами. 6. Свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування. 7. Свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді. 8. Свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оформлені консульськими установами України. 9. Договори відчуження нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі, укладені шляхом проведення цільових біржових чи позабіржових аукціонів з метою погашення податкового зобов'язання. 10. Рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. 11. Мирова угода, затверджена ухвалою суду. 12. Рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації. 13. Дублікати правовстановлювальних документів, видані нотаріусами, органами місцевого самоврядування, органами приватизації, копії архівних документів, видані державними архівами. 14. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно загальносоюзних творчих спілок колишнього СРСР, які видаються Фондом державного майна. 15. Свідоцтва про право власності, видані Державним управлінням справами, на житлові та нежитлові об'єкти суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла.

Згідно з частиною 2 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно боржника, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Під ліквідаційною масою ч.1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розуміє усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Майно, що входить до ліквідаційної маси, підлягає реалізації у порядку, передбаченому ст. 30 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 26 та 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

Системно проаналізувавши норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що до внесення відповідних змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і Законом України «Про іпотеку» окремо від провадження у справі про банкрутство не може здійснюватись, оскільки встановлення у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особливого порядку задоволення майнових вимог до боржника не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку (мораторій на задоволення вимог кредиторів передбачає припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобов'язань окремих кредиторів). Задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою (іпотекою), має здійснюватись за правилами, встановленими Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, після визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства «Чернігівпродтовари», яке є власником приміщення магазину, загальною площею 704,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140, обтяження (зокрема, іпотека) цього приміщення згідно Договору іпотеки від 07.02.2008 року скасовується, і воно включається до ліквідаційної маси банкрута та підлягає реалізації ліквідатором у порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відтак, з врахуванням наведеного, після визнання постановою господарського суду Львівської області від 28.12.2009 року по справі № 21/165 відкритого акціонерного товариства «Чернігівпродтовари» банкрутом, позивач не вправі звертати стягнення в індивідуальному порядку на предмет іпотеки - приміщення магазину, загальною площею 704,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова Генерала, 140, згідно ст.ст. 36-37 Закону України «Про іпотеку» та Договору іпотеки від 07.02.2008 року, набувати та реєструвати за собою право власності на це майно, оскільки воно включене до ліквідаційної маси відкритого акціонерного товариства «Чернігівпродтовари» та буде реалізоване у порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно надано відмову в реєстрації права власності, оскільки таку реєстрацію можна вчинити, якщо особою набуте право власності.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», оскільки права позивача в даному випадку відповідачем не були порушені, а оскаржуване рішення комунального підприємства «Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації» було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Баргаміна Н.М.