Справа № 263/15749/16-а
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/117/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Ікорської Є.С., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконною бездіяльність, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі договору дарування належало 3/5 домоволодіння по АДРЕСА_2. В результаті поділу нерухомого майна ОСОБА_1 з 18.03.2016 року належить ціле домоволодіння з присвоєною адресою АДРЕСА_1. Договором поділу нерухомого майна також визначено, що ОСОБА_1 набуває права власності на житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,0240 га кадастровий номер НОМЕР_1. З метою оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку у серпні 2016 року позивач звернувся до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0240 га по АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлового приміщення - магазину. В порушення ст. 19 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 10 Закону України «Про адміністративні послуги» Маріупольською міською радою не було своєчасно прийнято рішення. Наразі позивач просить суд визнати незаконною бездіяльність Маріупольської міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративних послуг.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Маріупольської міської ради позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №62322655 від 29.06.2016 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно - магазин по АДРЕСА_1.

10 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0240 га для обслуговування нежитлового приміщення - магазину.

Заява ОСОБА_1, надана через Центр адміністративних послуг «Діалог», була розглянута Маріупольською міською радою 30.08.2016, про що його повідомлено листом №031-538/11.

З листа Маріупольської міської ради від 30.08.2016 вбачається, що за дорученням міського голови заява ОСОБА_1 знаходиться на розгляді управління земельних відносин міської ради. Проект рішення, після його узгодження, буде винесено на розгляд чергової сесії міської ради. Про прийняте рішення та час його видачі ОСОБА_1 буде проінформовано додатково.

Однак клопотання ОСОБА_1 щодо розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 належним чином розглянуто не було.

Як вбачається з рішення Маріупольської міської ради від 25.01.2017 року №7/15-1144 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 120, 122, 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 частини 1 статті 26).

Стаття 33 цього Закону містить положення щодо власних (самоврядних) і делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Цей перелік є вичерпним і не містить повноважень щодо розпорядження земельними ділянками.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була подана через Центр адміністративних послуг «Діалог». Рішення Маріупольської міської ради щодо розпорядження землями комунальної власності включені до переліку адміністративних послуг, що надаються міською радою.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про адміністративні послуги»: 1) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону; 3) суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб'єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

У ст. 10 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом. У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб'єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

Враховуючи, що позивачем були подані документи на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування існуючого магазину у серпні 2016 та вказана послуга є адміністративною, бездіяльність міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення є порушенням порядку отримання (надання) адміністративних послуг.

Статтями 2, 3, 17 КАС України встановлено загальне правило, за яким будь-яке рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (у тому числі органу місцевого самоврядування) у межах повноважень, визначених законом, можуть бути оскаржені до адміністративного суду. Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин. Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 10 серпня 2016 року, його заява мала бути розглянута протягом місяця, проте рішення було прийнято лише 25 січня 2017 року, тобто за спливом значно більшого часу, з чого вбачається бездіяльність відповідача, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративних послуг.

Таким чином, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконною бездіяльності Маріупольської міської ради.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 24, 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10 Закону України «Про адміністративні послуги», ст.ст. 120, 122, 123 Земельного кодексу України, ст.ст.2, 7-9, 118, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконною бездіяльність, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративних послуг - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Маріупольською міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративної послуги щодо розгляду на черговій сесії міської ради питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Є.С. Ікорська