Справа № 809/765/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р. Справа № 876/6230/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Лаврука В. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2016 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 188-о від 27 травня 2016 року; поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області; стягнення з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідно до затвердженої головою ДФС України організаційної структури відповідача штатні одиниці управління, в якому проходив службу позивач, не скорочувались. Також вказано, що при звільнені з органів податкової міліції не було враховано переважного права позивача щодо залишення на роботі, так як на його утриманні перебуває двоє осіб і наявний тривалий безперервний стаж роботи в даній установі.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року адміністративний позов задоволено. Скасовано наказ за № 188-о від 27 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 28 травня 2016 року. Стягнуто з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 7 679 (сім тисяч шістсот сімдесят дев'ять) грн. 87 коп. за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2016 року по 27 липня 2016 року включно. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3 839 (три тисячі вісімсот тридцять дев'ять) грн. 85 коп. звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Головним управління ДФС в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників оперативного управління в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення. На підставі наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області за № 456 від 17 травня 2016 року 19 травня 2016 року проведено позачергову атестацію особового складу працівників податкової міліції. За результатами атестування було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів податкової міліції через скорочення штатів, а вакантні посади позивачу не пропонувались, оскільки на момент звільнення такі були відсутні.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Позивач та представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечили та просять таку залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції з 15 вересня 2004 року до 27 травня 2016 року (а.с.145-146).

Відповідно до наявного в матеріалах справи штатного розпису ГУ ДФС в Івано-Франківській області на 2015 рік, затвердженого головою ДФС України 21 січня 2015 року, чисельність відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління складає 5 чоловік (з.с. а.с.93).

Встановлено, що Наказом ДФС України за № 999 від 25 грудня 2015 року затверджено чисельність працівників податкових органів, відповідно до якого загальна чисельність працівників ГУ ДФС в Івано-Франківській області складає 297 чоловік, а ДПІ в м. Івано-Франківську - 140 (а.с. 99-104).

Відповідно до наказу ДФС України за № 17 від 11 січня 2016 року в структурі територіальних органів ДФС, а саме у ДПІ в районах, містах (крім м. Києва), районах у містах не передбачено оперативних підрозділів податкової міліції. При цьому згідно з даним наказом у ГУ ДФС в Івано-Франківській області такий структурний підрозділ залишився в штатному розписі (а.с. 81-98).

Наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 02 лютого 2016 року за № 93 введено в дію організаційну структуру та штатний розпис відповідача, та затверджено чисельність відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління в кількості 5 чоловік (а.с.79-83).

Встановлено, що 04 лютого 2016 року, 05 квітня 2016 року та 11 травня 2016 року ОСОБА_1 було попереджено про можливе наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату. При цьому позивача було повідомлено, що вакантні посади будуть запропоновані впродовж двох місяців, з урахування рішення атестаційної комісії по роботі з працівниками податкової міліції ГУ ДФС в Івано-Франківській області та з урахуванням переважного права залишення на роботі (а.с. 129-131).

Відповідно до наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області за № 456 від 17 травня 2016 року з метою визначення у працівників рівня кваліфікації та продуктивності на 19 травня 2016 року призначено проведення позачергової атестації особового складу працівників податкової міліції (а.с.77), за результатами атестування позивач підлягає звільненню з органів податкової міліції через скорочення штатів (а.с.137).

Згідно з наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області за № 188-о від 27 травня 2016 року позивач звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та податкової міліції органів ДФС у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) (а.с.12).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Спеціальним законодавством, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ є Закон України від 20 грудня 1990 року «Про міліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 вищевказаного Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Крім того до спірних правовідносин підлягають також застосуванню норми Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), якими передбачено загальні підстави припинення публічної служби.

Так, загальні підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 КЗпП України. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, згідно частини другої цієї статті, звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідач наказом від 02 лютого 2016 року за № 93 ввів в дію організаційну структуру та штатний розпис ГУ ДФС в Івано-Франківській області та затвердив чисельність відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління в кількості 5 чоловік (а.с.79-83).

Водночас виходячи із затвердженого головою ДФС України 21 січня 2015 року штатного розпису ГУ ДФС в Івано-Франківській області на 2015 рік, чисельність відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління не змінилася (з.с.а.с.93).

При цьому відповідно до встановлених судом обставин не відбулися зміни ні в штатній чисельності вищезазначеного відділу, ні в кількості тих чи інших посад у відділі.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 з наступними змінами та доповненнями, роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При цьому, таке звільнення допускається у випадку, коли неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зміни в організаційній структурі та штатному розписі відбулися виключно у ДПІ в районах, містах (крім м. Києва), районах у містах, де не передбачено оперативних підрозділів податкової міліції, а у відповідному відділу, що входить до складу ГУ ДФС в Івано-Франківській області, де проходив службу позивач, жодних змін не відбулося.

Тобто факт скорочення посади оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, на якій перебував позивач, не знайшов свого підтвердження.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Вставлено, що позивач був попереджений про можливе наступне вивільнення 04 лютого 2016 року, 05 квітня 2016 року та 11 травня 2016 року, тобто відповідачем у справі було дотримано вимог ст. 49-2 вказаного Кодексу щодо строків попередження про наступне вивільнення працівників у зв'язку із скороченням штату.

Проте жодної вакантної посади в порушення вимог чинного законодавства України ОСОБА_1 запропоновано не було. Про даний факт свідчить відсутність відповідного запису у попередженні про наступне вивільнення від 04 лютого 2016 року (а.с.129).

Крім того, підставою для висновку атестаційної комісії про звільнення з органів податкової міліції, а в подальшому і винесенні оскаржуваного наказу була догана, оголошена ОСОБА_1 наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 02 березня 2016 року за № 180 за незадовільну організацію роботи (а.с.137).

При цьому відповідно до постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року в справі за № 809/452/16 вищевказаний наказ скасовано в судовому порядку.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 2 КАСУ суб'єкти владних повноважень повинні приймати рішення обгрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Тому судом першої інстанції вірно вказано, атестаційною комісією в обов'язковому порядку слід було прийняти до уваги факт оскарження до суду наказу та можливість подальшого його скасування, незважаючи на те, що на момент проведення атестації даний спір ще не був вирішений судом.

Відповідно до пп. г п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, звільнення за даним пунктом відбувається виключно через скорочення штатів. З огляду на зазначене оголошена позивачу догана не може бути підставою для його звільнення по вказаному пункту.

Разом з тим ні положеннями КЗпП України, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено дисциплінарну відповідальність як критерій для вирішення питання про переважне право в залишенні на роботі.

Так відповідно до ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Разом з тим, як вбачається з довідки щодо переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва ОСОБА_1 зазначено виключно утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та безперервний стаж роботи - 12 років 8 місяців 4 дні (а.с.112).

Одночасно, відповідно до поданої ГУ ДФС в Івано-Франківській області, як установи, де позивач проходив службу, декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, дружина позивача - ОСОБА_5 не отримувала жодних доходів у 2015 році (а.с.171). Дана обставина підтверджується також наданою в судовому засіданні та дослідженою в якості письмового доказу відомістю з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.164). Однак атестаційною комісією протиправно не враховано факт перебування на утриманні в ОСОБА_1 сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відсутність доходу у іншого члена сім'ї - дружини ОСОБА_5

При цьому як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів, довідок щодо переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які 26 травня 2016 року були переведені відповідно до наказу відповідача за №184-о на посади старших оперуповноважених з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, жодних переваг у даних осіб в порівнянні з позивачем не має.

Так в переліку переваг щодо переважного права вищевказаних осіб зазначено виключно безперервний стаж роботи - 4 роки 4 місяці та 6 років 4 місяці відповідно, що є значно меншими у порівнянні з стажем позивача, а також прибуття на роботу по направленню спеціалізованого вузу (а.с.114, 116). Наявність у ОСОБА_1 на утриманні двох осіб, а також більший безперервний стаж роботи надавав останньому переважне право у порівняні з іншими особами на залишення на роботі.

Водночас згідно з положенням ч.1 ст.42 КЗПп України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 з наступними змінами та доповненнями, роз'яснив, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що атестаційною комісією кількісні та якісні показники роботи осіб, які проходили атестацію, не досліджувались, з огляду на дану обставину встановити за результатами тестування рівень кваліфікації того чи іншого працівника не вбачалося можливим.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином підставними є і позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 28 травня 2016 року.

Згідно Постанови КМУ Про порядок обчислення середньої заробітної плати за N 100 від 08.02.1995 року даний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно вказаного Порядку працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Згідно дослідженої довідки про доходи ОСОБА_1І загальна сума доходу позивача за березень - квітень 2016 року становила 8 228,43 грн. (4 604,84 грн. + 3 623,59 грн. = 8 228,43 грн.)(а.с.70). З огляду на зазначене середньоденне грошове забезпечення позивача за 1 день становило 182,85 грн. (8 228,43 грн. : 45 = 182,85 грн.) Оскільки вимушений прогул ОСОБА_1 складає 42 дні з 28 травня 2016 року по 27 липня 2016 року включно, то на його користь слід стягнути 7 679,87 грн. (42 дн. х 182,85 грн. = 7 679,87 грн.) заробітної плати за час вимушеного прогулу з них 3 839,85 грн. (21 дн. х 182,85 грн. = 3 839,85 грн.) заробітної плати за один місяць.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року в справі № 809/765/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 31 січня 2017 року.