Справа № 810/3344/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 січня 2017 року № 810/3344/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішень та розпорядження і зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішень та розпорядження і зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2016 у відкритті провадження у справі відмовлено.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2016 про відмову у відкритті провадження у справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

У силу положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Як вбачається із змісту ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2016 про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, позивачеві разом із вказаною ухвалою повернуто позовну заяву разом із доданими до неї документами, у тому числі примірниками позовної заяви для відповідача та третьої особи.

Водночас, відсутність у матеріалах адміністративної справи копій позовної заяви з відповідними додатками для відповідача унеможливлює виконання судом вимог частини 4 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої саме суд зобовязаний вручити відповідачеві копію адміністративного позову з додатками.

Частиною третьою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (тут і далі у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом).

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за подання юридичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

У свою чергу, частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Позов, який подано до суду, містить 19 самостійних вимог немайнового характеру, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору. Таким чином, виходячи з положень частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 26182,00 грн.

До позовної заяви позивачем приєднано платіжне доручення від 22.11.2016 №372812464 про сплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. Проте розмір такої сплати не відповідає вимогам, передбаченим статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір».

Стосовно посилань позивача на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 05.02.2016 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», суд зауважує наступне.

Так, пунктом 2 вказаної постанови Пленум Вищого адміністративного суду України рекомендував суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Таким чином, будь-які висновки вказаного аналізу не є обовязковими для суду та носять суто рекомендаційний характер.

Крім того, викладені у позовній заяві доводи позивача з приводу того, що позовна заява містить лише одну вимогу немайнового характеру ґрунтуються на неприпустимо звуженому розумінні висновків Аналізу практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Обєднання позивачем принципово різних немайнових вимог (про визнання дій та бездіяльності) в одному пункті прохальної частини позовної заяви не звільняє позивача від виконання вимог частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір».

Окремо суд зауважує, що зі змісту прохальної частини позовної заяви загалом не зрозуміло, яка з вимог немайнового характеру є, на думку позивача, передумовою до застосування іншого способу захисту порушених прав скасування відповідних рішень (постанов) державного виконавця.

Наведене, у свою чергу, позбавляє суд можливість однозначно зясувати, чи дійсно задоволення таких немайнових вимог є необхідною передумовою для визнання протиправними та скасування зазначених постанов державного виконавця та однозначно встановити кількість заявлених позовних вимог.

Суд зазначає, що зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії й узагальнення і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Позивачу доцільно уточнити адміністративний позов шляхом викладу кожної з вимог, що стосується дій (чи бездіяльності) окремим пунктом, не обєднуючи при цьому тотожні дії (чи бездіяльність), що були вчинені у різних виконавчих провадження з наступним викладом похідних вимог про скасування відповідних рішень державного виконавця.

Також, відповідно до пункту 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Повязаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, або ж мають бути зверненні до одного відповідача, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Відповідні обставини мають бути обґрунтовані позивачем з урахуванням змісту спірних правовідносин.

Проаналізувавши позовну заяву суд дійшов висновку, що вона не містить обґрунтованих доводів щодо безпосереднього нерозривного зв'язку між вимогами позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності, що полягають (1) у відокремленні виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору в окремі виконавчі провадження, (2) виділення виконавчих проваджень зі складу зведеного виконавчого провадження №44190527 та приєднання виконавчих проваджень до новоутвореного зведеного виконавчого провадження 46033830, (3) відкриття виконавчих проваджень №45220491, №45221992, №45222165, №45221906, (4) а також з вимогами про визнання протиправними дій та бездіяльності щодо неналежного розподілу коштів, одержаних внаслідок реалізації майна боржника, в рамках зведеного виконавчого провадження №4419527.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що адміністративні справи предметом яких є правомірність рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державно виконавчої служби вирішуються судом з урахуванням особливостей, встановлених статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, для цієї категорії справ передбачені скорочені строки розгляду тривалістю 10 днів, встановлений особливий порядок повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, що виключає процесуальну можливість розгляду одночасно в рамках одного провадження позовних вимог, що стосуються різних виконавчих проваджень та позовних вимог, не повязаних єдиними підставами виникнення.

Таким чином, позивачеві необхідно усунути зазначену невідповідність, визначивши позовні вимоги, які мають єдині підстави їх виникнення.

З огляду на зазначене суд, враховуючи приписи статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені у строк до 22 лютого 2017 року шляхом подання безпосередньо до канцелярії суду:

- уточненої позовної заяви: (1) з визначенням позовних вимог, що мають єдині підстави їх виникнення, або письмових пояснень з обґрунтуванням повязаності заявлених позовних вимог та необхідності і доцільності їх одночасного розгляду у рамках одного провадження; (2) з приведенням прохальної частини у відповідність з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України шляхом послідовного викладення конкретних, чітких, безальтернативних (або дії або бездіяльність) вимог;

- оригіналу документа про сплату судового збору виходячи із кількості заявлених позовних вимог з урахуванням вже сплаченої суми судового збору;

- копій уточненої позовної заяви разом з усіма документами, що до неї додаються, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Керуючись частиною першою статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішень та розпорядження, і зобовязання вчинити певні дії, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 22 лютого 2017 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.