Справа № 2-а-146/10
Суддя: Щербина О. О.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2010 року Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Павлограді адміністративну [справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області (надалі - відповідач) про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що він пенсіонер за віком, має статус «дитина війни» та відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що набрав чинності з 01 січня 2006 року, його щомісячна пенсія повинна збільшитись на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Позивач просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком у період 2007-2009 років, стягнути з відповідача на його користь недоплачену позивачу, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2009 роки в сумі 2621 грн. 34 коп.

Позивач у судове засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, однак надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначивши, що позивачу нарахована правильно пенсія, оскільки в самому Законі України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення особам, які мають статус «діти війни» та крім того відповідних коштів на виплату підвищення «дітям війни» державним бюджетом не передбачалось. Також відповідач вказує на те що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

За наявності клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, що відповідає положенням ч. З ст. 122 КАС України.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким сторони обгрунтовували свої позиції по справі, вважаю що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився 11 травня 1941 року та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитина війни», що підтверджується копією посвідчення.

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ, дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що

виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Дію ст. 6 Закону на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 рок; «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (з урахуванням положень п.12 ст. 71 Закону) ті визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону, виплачується особам які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війні гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої длі учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України ні 2007рік», щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону. Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закон; України.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з липня 2007 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Тому, відповідачу за необхідне було взяти для нарахування поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідана під час визначення пенсій громадянам та їх призначення. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної і величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Так, згідно з частиною 1 статті 62 Закону України від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 200/ г рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня-і І 411 гривень.

У відповідності до частини 3 статті 62 Закону України від 19.12.2006 року «Про державний! бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року з 1 квітня та з 1 жовтні 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом пятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року (з наступними змінами та доповненнями) виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Вважаю, що відповідач починаючи з 09 липня 2007 року неправомірно застосовував ст.б Закону на 2007 рік, яку було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007рік», бо ці положення протирічать Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішенню Конституційного Суду України від 09 липні 2007року.

Відносно вимог по виплатам за 2008 рік вважаю, що правові підстави для вирішення таких вимог є аналогічними 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України № 107- IV «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті f> Закону України № 2195- IV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»)до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої дні учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуетьсіп замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії І їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх детального захисту» учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік» від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року, відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний іахист дітей війни».

Статтею 58 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до іеяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність па 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Тому, вважаю, що відповідач починаючи з 22 травня 2008 року неправомірно застосовує п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року, якою встановлено, що «дітям зійни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії виплачується підвищення у розмірах : з 22 травня - 48,1 грн., з 01 липня - 48,2 грн.; з 01 жовтня - 49,8 грн. та повічно, бо ці положення протирічать Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

В звязку з тим, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 про «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України «Про соціальний захист дітей війни»), а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою Кабінету Міністрів від 28.05.2008 року № 530 про «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»).

Однак, відповідно до статті 99 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Вивчивши матеріали справи встановлено, що, позивач звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із порушенням річного строку звернення до адміністративного суду, оскільки адміністративний позов подано до суду 17 грудня 2009 року, про що свідчить відповідний реєстраційний номер на першій сторінці позовної заяви, в той час як даний нормативний акт був доведений до відома громадян шляхом його публікації в засобах масової інформації. Відтак з того моменту позивач повинен був дізнатися про порушення свого права. Будь-яких поважних причин пропущення строку звернення до суду позивач не вказав.

Натомість, відповідач в своїх запереченнях, наданих на адресу суду, звертає увагу на необхідність застосувати строк позовної давності.

За таких обставин, вважаю, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 16 грудня 2008 року, включно, в звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Щодо позовних вимог, стосовно яких позивач звернувся без пропущення строку звернення до суду то вони підлягають задоволенню, з мотивів приведених вище.

Тобто, відповідач повинен провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у період з 17 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Крім того, підлягають також задоволенню і вимоги щодо підвищення пенсії за 2009 рік. оскільки вищенаведені положення закону мають законну силу та не були призупинені.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік № 835- IV від 26.12.2008 року встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто цей розмір складає 498 грн.

Тому, під час розрахунку підвищення пенсії з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, як того вимагає позивач у позові, необхідно застосувати вищезазначений розмір.

Доводи вказані в заперечені відповідача на адміністративну позовну заяву, стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як «діти війни» не застосовуються, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій «дітей війни» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян - є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Крім того, реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань не може бути взята до уваги.

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, що стало причиною звернення позивача до суду.

Таким чином Управлінням Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області не здійснило перерахунок та виплати ОСОБА_1 за період з 17 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Тому, необхідно визнати неправомірною бездіяльність відповідача, щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «ПроІ соціальний захист дітей війни» за період з 17 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини! статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з Г грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Окрім того, відповідно до ч.І ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 11, 69, 71, 99-100, 159-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»зм період з 17 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01 січня 2009 року по ЗІ грудні 2009 року, включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Павлоградському. районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 17 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з бюджету міста Павлограда Дніпропетровської області (р/р 0032, банк: ГУДКУ у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, МФО: 805012, код: 24237540, місцбюджет м. Павлограда 22090100) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 (три) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.О. Щербина