Справа № 810/4315/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року 810/4315/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКиєво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2016 №000871701.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що податковий орган неправомірно нарахував їй податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вона не отримувала інвестиційного прибутку від продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Факторинг Фінанс".

Відповідач будь-яких письмових пояснень або заперечень проти заявленого позову до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 16.01.2016, з'явились позивач та представник відповідача.

До початку розгляду справи по суті позивач звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачем у справі є Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Однак, станом на теперішній час вищевказаний податковий орган є реорганізованим, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" від 04.11.2015 №892 Кабінетом Міністрів України постановлено перейменувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1.

Так, зокрема, відповідно до Додатку 1 до вказаної Постанови Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області було перейменовано на Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про доцільність заміни відповідача - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 28.10.2016 по 03.11.2016 посадовими особами ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 16.10.2015 №951 проведена позапланова документальна невиїзна перевірка громадянки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено Акт від 10.11.2015 №366/17-1/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 73423,60 грн.;

- п. 179.1 ст. 179, п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 19 Податкового кодексу України, що виявилось у неподанні за 2013 рік податкової декларації про майновий стан і доходи.

Як вбачається зі змісту Акту перевірки, податковий орган дійшов таких висновків у зв'язку з тим, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб гр. ОСОБА_1 у 3-4 кварталі 2013 року отримала дохід у вигляді інвестиційного прибутку (ознака доходу 112) від ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" в розмірі 440000,00 грн., у т.ч. за 3 квартал у сумі 220000,00 грн. та за 4 квартал у сумі 220000,00 грн.

З огляду на вказане, податковим органом було встановлено, що позивачем в порушення вимог податкового законодавства не подана декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік та не задекларовано податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2013 рік у сумі 73423,60 грн.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.01.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 73423,60 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18525,90 грн.

Рішенням Головного управління ДФС у Київській області про результати розгляду скарги від 11.11.2016 №2099/14/10-36-10-01-04 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 15.01.2016 № в частині основного грошового зобов'язання на суму 36711,88 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 9178,00 грн.

Так, в рішенні про результати розгляду скарги зазначено, що при розгляді скарги було з'ясовано, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА про суми виплаченого доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 30.06.2016 отримала дохід за 3 квартал 2013 року від ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" за ознакою доходу 112 - інвестиційний прибуток у розмірі 220000,00 грн., що підтверджується уточнюючим податковим розрахунком ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" за 4 квартал 2013 року. У зв'язку з чим, податок на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету гр. ОСОБА_1 становить 36711,80 грн.

Відповідно до п.п.60.1.3 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадку, визначеного підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Отже, з дня прийняття Головним управлінням ДФС у Київській області рішення про результати розгляду скарги від 11.11.2016 №2099/14/10-36-10-01-04, яким скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 15.01.2016 № в частині основного грошового зобов'язання на суму 36711,88 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 9178,00 грн., останнє, в розумінні статті 60 Податкового кодексу України, вважається відкликаним, однак тільки після отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

У зв'язку з тим, що позивачем від податкового органу не отримано податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, що в свою чергу свідчить про відсутність такого податкового повідомлення-рішення, суд визнав за можливе розглянути справу в межах заявлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу п.п.14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

У відповідності до п.п.163.1.1, п.п.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено ст. 168 Податкового кодексу України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року (абз.1 - 3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (п.п.164.1.1 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

При цьому, п.п.164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.164.2.9 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, зокрема, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

В розумінні норми п.п.14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Підпунктом 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку в терміни, передбачені п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку врегульований спеціальними нормами Податкового кодексу України, а саме нормами п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу.

Згідно з п.п.170.2.7 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України для цілей п.170.2 цього Кодексу термін інвестиційний актив трактується як пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Відповідно до п.п.170.2.1 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно абз. 5, 6, п.п.170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Також придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Згідно з п.п.170.2.3 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими цією статтею, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Згідно п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані: є) подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що у особи виникає обов'язок щодо подання декларації про майновий стан і доходи як у випадку отримання позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками звітного (податкового) року, так у випадку виникнення від'ємного значення фінансового результату операцій з інвестиційними активами. Крім того, платник податку (фізична особа) зобов'язаний сплачувати податок із позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру по ТОВ "Факторинг Фінанс" станом на 30.07.2013 ОСОБА_1 внесла до статутного фонду вказаного товариства - 8530478,29 грн., що підтверджується банківськими квитанціями, копії яких наявні в матеріалах справи.

31 липня 2013 року між ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, за яким ОСОБА_1 передала, а ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" прийняло у власність частку в статутному капіталі ТОВ "Факторинг Фінанс" () у розмірі 1% зареєстрованого статутного капіталу товариства номінальною вартістю - 220000,00 грн.

Отже, 31.07.2013 на підставі вказаного договору ОСОБА_1 відчужила свою частку в статутному капіталі ТОВ "Факторинг Фінанс" номінальною вартістю 220000,00 грн. за ціною 220000,00 грн.

Зазначена обставина також підтверджується банківською випискою, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала від ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал" грошові кошти у сумі 220000,00 грн. на підставі договору №1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства від 31.07.2013.

Згідно Статуту ТОВ "Факторинг Фінанс" від 31.07.2013 зареєстрованому за №7031124, розмір вкладу до статутного капіталу ОСОБА_1 становить 8310478,29 грн., що на 220000,00 грн. менше ніж було до відчуження належної їй частки на користь ТОВ "КУА "Атлантіс Капітал".

Отже, з аналізу наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_1 не отримала прибутку від укладення Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, оскільки продала частку номінальною вартістю 220000,00 грн. за 220000,00 грн., розмір якої визначений в Статуті ТОВ "Факторинг Фінанс", тобто відсутня різниця між здійснення такої операції.

Таким чином, правовий аналіз зазначених норм в контексті фактичних обставин справи дає змогу дійти висновку, що оскільки належними доказами, які наявні в матеріалах, підтверджується, що позивач не отримала інвестиційного прибутку від продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Факторинг Фінанс", так як відсутня різниця між номінальною вартістю частки та вартістю продажу вищевказаної частки за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, то доводи контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та щодо обов'язку позивача подати податкову декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах податкового законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.01.2016 №000871701 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 15.01.2016 №000871701.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.