Справа № 201/240/17
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/240/17
Провадження № 2-а/201/53/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Гоц Г.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача інспектора Комарова С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАА № 042949 від 22.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАА № 042949 від 22.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.12.2016 інспектором винесено оскаржувану постанову, згідно із якою 12.07.2016, позивач, керуючи транспортним засобом Toyota Camri, д/н СА 2329 ВА здійснив проїзд на червоний забороняючий сигнал світлофора та порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не зясовано належним чином всі обставини у справі, не враховані доводи правопорушника. Зазначає, що він дотримувався правил дорожнього руху. Так, не зупинившись на жовтий мигтливий сигнал світлофору, рух на який дозволено п.8.7.3д ПДР, був зупинений інспектором УПП ОСОБА_2, який повідомив, що рух на миготливий червоний сигнал світлофору заборонений. На зауваження щодо кольору світлофору, на який він рухався (не червоний, а миготливий жовтий), інспектор зазначив, що ПДР заборонений рух й на миготливий жовтий.

Отримавши текст постанови про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, побачив, що в тексті постанови інспектор не вірно вказав обставини, а саме, зазначив, що позивач рухався саме на червоний забороняючий сигнал світлофора, а не на миготливий жовтий.

Крім того, після зупинки автомобіля інспектор зазначив, що здійснюється відеофіксацію розмови. Факт неправомірності винесення оскаржуваної мною постанови зафіксований інспектором, який при розмові підтвердив, що позивач рухався на миготливий жовтий сигнал світлофору, а не на червоний.

Звертає увагу суду також і на зміст оскаржуваної постанови, яка не відповідає вимогами розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, згідно якого зміст постанови поліцейського по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

У Додатках 5 та 12 до цієї «Інструкції» передбачений бланк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV), а також його технічний опис (пункт 1 розділу ХІІІ, які взагалі не відповідають за своїми формою та змістом оскаржуваній постанові інспектора, який використав бланк постанови, передбачений додатком до Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.07.2015 № 842.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 245, 251, 252, 258, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 71, 162 КАС України, просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково відзначив, що відповідачем не на підтвердження власних доводів не надано доказів здійснення відеофіксації самого правопорушення, з якого можна було б встановити, що він дійсно проїхав на червоний сигнал світлофору або на забороняючий жовтий сигнал.

Відповідач в судовому засіданні заперечував, зазначивши, що 22.12.2016, позивач, керуючи транспортним Toyota Camri, д/н СА 2329 ВА здійснив проїзд на червоний забороняючий сигнал світлофора та порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, а саме, рухаючись в м. Дніпрі по просп. Богдана Хмельницького, біля будинку № 10 водій здійснив рух на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Згідно із Правилами дорожнього руху, водію механічного транспортного засобу забороняється здійснювати рух на червоний, у тому числі миготливий сигнал світлофора. Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Жовтий сигнал світлофора вмикається як проміжний між червоним і зеленим. Жовтий миготливий сигнал інформує про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу або перехрестя.

Зазначає, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 042949 від 22.12.2016, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ст. 33 КУпАП відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Відповідач також надав диск з спілкуванням з водієм автомобіля НОМЕР_1 з нагрудної камери.

Враховуючи викладене, посилаючись вказані норми КУпАП, ст.ст. 71 КАС України, просив відмовити у позові.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 22.12.2016 позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Camri, д/н СА 2329 ВА здійснив проїзд на червоний забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху (а.с. 5).

Дійсно, Правилами дорожнього руху встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Позивач в судовому засіданні наполягав, що він не порушував вимог саме пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, оскільки проїжджав світлофор на миготливий зелений сигнал, який дозволяє рух. На момент ввімкнення жовтого миготливого сигналу світлофору він вже знаходився на пішохідному переході і повинен був завершити маневр. Тому, якщо він і проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору то на жовтий, а не на червоний.

Відповідач - інспектор УПП ОСОБА_2 в судовому засіданні проти вказаних пояснень заперечував, надавши на підтвердження власних доводів диск із записом спілкуванням з водієм автомобіля НОМЕР_1 з нагрудної камери.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на відео зафіксоване спілкування інспектора Комарова С.С. із водієм автомобіля Toyota Camri ОСОБА_1 вже після правопорушення. Тобто на відео не відображений сам факт перетину перехрестя, а тому не відео не зафіксовано, на який саме сигнал світлофору водій перетнув перехрестя. Як пояснив інспектор УПП в судовому засіданні, він вважав, що камера увімкнута, оскільки він її вмикав з метою фіксації самого правопорушення, але потім виявилося, що камера не спрацювала, тому й запис не здійснився. Проте, як зазначив інспектор, та як вбачається із оглянутого відео, ОСОБА_1 не заперечує, що він проїхав на жовтий миготливий сигнал світлофору, оскільки він вважав, що рухаючись на зелений сигнал, вважав за доцільне та можливе як найшвидше перетнути перехрестя.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Варто зауважити, що суд не приймає твердження позивача про те, що інспектор при складанні постанови використав бланк постанови, передбачений додатком до Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.07.2015 № 842, яка втратила чинність).

Як вбачається із оскаржуваної постанови, її форма та зміст відповідають вимогам Додатку 5 до Інструкції , затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. До того ж позивач не вказав у позові, в якій саме частині дана постанова не відповідає затвердженій формі чинної Інструкції.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, тому не можна погодитися із доводами інспектора УПП, що наявні в матеріалах справи є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, перетнувши перехрестя саме на червони сигнал світлофору, зокрема, відповідного відеозапису цього правопорушення, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 70-71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАА № 042949 від 22.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. задовольнити.

Постанову серії ЕАА № 042949 від 22.12.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., винесену інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП-закрити.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 січня 2017 року. Постанова у повному обсязі cкладена 3 лютого 2017 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С. Наумова