Справа № 815/7451/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7451/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Одесагаз до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, та скасування податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Одесагаз звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати неправомірними дії Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, та скасувати податкову вимогу Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 12.12.2016р. №Ю-596-25, посилаючись на те, що ПАТ «Одесагаз», у розумінні приписів чинного законодавства виконало всі необхідні дії для фактичної сплати податкового боргу. Зокрема, до АТ «Єврогазбанк» надано платіжне доручення №13199 від 17.06.2014року щодо сплати єдиного внеску за травень 2014року у сумі 82659,23грн., котре прийнято банківською установою до виконання, та заявою від 20.06.2014р. №86 повідомило податковий орган про сплату означеного грошового зобовязання, однак з вини банку платіжне доручення №13199 від 17.06.2014року виконано не було.

Відповідач у судове засідання 01.02.2017р. не зявився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, заперечення на позов не надав, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважного представника позивача Публічного акціонерного товариства Одесагаз до суду надійшло клопотання (вхід.№3008/17 від 01.02.2017р.) про розгляд справи за відсутності представника Товариства в порядку письмового провадження, а представник відповідача - Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до суду не зявився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 12.12.2016р. Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Ренійське відділення), винесено ОСОБА_1 №Ю-596-25 про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 129439,99грн.

Не погодившись з означеною ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ю-596-25 від 12.12.2016р., позивач Публічне акціонерне товариство Одесагаз звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Одесагаз про визнання неправомірними дій Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, та скасування податкової вимоги Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 12.12.2016р. №Ю-596-25, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для винесення Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Ренійське відділення) оскаржуваної позивачем ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ю-596-25 від 12.12.2016р., послугувала несвоєчасна, на думку податкового органу, сплата Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Між тим, судом встановлено, та підтверджується наявним у матеріалах справи Платіжним дорученням від 17.06.2014р. №13199, що Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» перераховано до АТ «ЄВРОГАЗБАНК» єдиний внесок за травень 2014р. у сумі 82659,23грн.

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2014р. ПАТ «Одесагаз» звернулось до начальника Ренійської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_2 із Заявою №86, за підписом виконавчого директора ОСОБА_3, головного бухгалтера ОСОБА_4, якою адресата повідомлено, що 17.06.2014р. ПАТ «Одесагаз» надано до АТ «ЄВРОГАЗБАНК», у тому числі, платіжне доручення №13199 від 17.06.2014р. щодо сплати єдиного внеску за травень 2014р. у сумі 82659,23грн. Однак, по вині банку зарахування до бюджету проведено не було.

До вказаної заяви від 20.06.2014р. №86 ПАТ «Одесагаз» також додано платіжне доручення №13199 від 17.06.2014р.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001року №2346-III (зі змінами та доповненнями), відповідно до пунктів 1.24, 1.29 статті 1, пункту 8.1 статті якого переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п.1.24 ст.1). Платіжна система, це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1). Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження (ст.8).

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідальність банків при здійсненні переказу передбачена приписами ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до якої отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків визначено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 21 січня 2004року №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004року за №377/8976 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.2.14 якої, банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Також, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з метою реалізації підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014року №375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016р. за №751/28881) затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, відповідно до пункту 2 розділу 7 якого пеня не нараховується за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів і інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, якщо таке несвоєчасне або неповне перерахування відбулось через порушення банком строків зарахування податків, зборів до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що визначальним у контексті вищеокреслених приписів чинного законодавства є те, з чиєї саме вини відбулося несвоєчасне зарахування податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду, а тому якщо не перерахування податку, збору не є наслідком дій платника податку, то відповідно до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня чи пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Одесагаз» подало до обслуговуючого банку - АТ «ЄВРОГАЗБАНК», належним чином оформлене платіжне доручення від 17.06.2014р. №13199 щодо сплати єдиного внеску за травень 2014р. у сумі 82659,23грн., котре прийнято банківською установою до виконання 18.06.2014р., проте АТ «ЄВРОГАЗБАНК» платіж на рахунок ДПІ у Ренійському районі перераховано несвоєчасно.

До того ж, з урахуванням системного аналізу вищеозначених законодавчих положень, судом встановлено, що якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Також, відповідно до вищевказаних норм законодавства порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Тобто, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається саме для банку, а не для платника податків.

Крім того, платник податків, який ініціював банківський переказ коштів зі сплати податку, вказаними вище нормами пунктів 129.6. 129.7 статті 129 Податкового кодексу України повністю звільняється від відповідальності як за несвоєчасне зарахування банком сплачених коштів до бюджету, так і за не зарахування вказаних коштів до бюджету взагалі, оскільки вся відповідальність за зарахування таких коштів до бюджету покладена законом на банківську установу, яка здійснює обслуговування платника податків.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо неправомірності винесення Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області оскаржуваної ОСОБА_1 від 12.12.2016р. №Ю-596-25 про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 129439,99грн., оскільки, на думку суду, Публічним акціонерним товариством Одесагаз своєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за травень 2014р. у сумі 82659,23грн., однак не з вини платника податку, платіж на рахунок ДПІ у Ренійському районі перераховано несвоєчасно.

При цьому, позовна вимога Публічного акціонерного товариства Одесагаз про визнання неправомірними дій Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Так, в силу положень ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Абзацом 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003року №3-рп/2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З наведеного слідує, що метою адміністративного судочинства є захист прав, свобод та охоронюваних законом інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а тому вирішуючи спір по суті необхідно встановити наявність порушених прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені приписами чинного законодавства, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, невідповідність обраного позивачем способу захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, способам, котрі визначено приписами чинного законодавства, може бути підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що судом встановлено протиправність винесення Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ОСОБА_1 від 12.12.2016р. №Ю-596-25 про сплату боргу (недоїмки) у загальному розмірі 129439,99грн., та як наслідок скасовано спірне рішення субєкта владних повноважень, суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги Публічного акціонерного товариства Одесагаз про визнання неправомірними дій Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Одесагаз підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Одесагаз до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо винесення податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, та скасування податкової вимоги від 12.12.2016р. №Ю-596-25, задовольнити частково.

2. Скасувати ОСОБА_1 Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.12.2016р. №Ю-596-25

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції (Ренійське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (68800, Одеська обл., м.Рені, вул.Дунайська,88-А,) на користь Публічного акціонерного товариства Одесагаз (65003, м.Одеса, вул.Одарія,1, ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1942(одна тисяча девятсот сорок дві)грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.