Справа № 169/521/16-а,2а/169/30/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р. Справа № 876/8573/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

прокурора - Зубрицького В. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області на постанову Турійського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року в справі за позовом керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої дитини-сироти ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2016 року Турійським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої дитини-сироти ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною бездіяльності відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку та зобов'язання відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку - 9186 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що неповнолітній ОСОБА_1 є дитиною-сиротою, у 2016 році закінчив 11 клас Турійської ЗОШ І-ІІІ ступенів, у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, а відповідачем було протиправно не нараховано та не виплачено одноразової грошової допомоги неповнолітньому ОСОБА_1

Постановою Турійського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області щодо невиплати випускнику навчального закладу дитині-сироті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Зобов'язано відділ освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - відділом освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що неповнолітній ОСОБА_1 не має права на вказану грошову допомогу, оскільки не працевлаштувався і не досягнув повноліття, а сам факт закінчення навчального закладу не є підставою для виплати допомоги.

Прокурор, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі смертю батьків надано статус дитини-сироти з 01 липня 2015 року (а.с. 10-13). Піклувальником неповнолітнього призначено ОСОБА_3 (а.с. 14, 39).

У 2016 році ОСОБА_1 закінчив 11 клас Турійської ЗОШ І-ІІІ ступенів, з 01 вересня 2016 року зарахований до Луцького національного технічного університету і навчається на першому курсі машинобудівного факультету денної форми навчання за державним замовленням (а.с. 15, 38, 40).

Також встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_1 як випускнику навчального закладу одноразова грошова допомога не виплачувалася (а.с. 16).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт, а також випадки виплати таким дітям грошових допомог передбачено нормами Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 8 Закону).

Частиною 7 статті 8 Закону передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрі України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менш шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що виплата одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідної віку передбачена і гарантована усім випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, незалежно від того, чи випускник продовжив навчання або працевлаштувався, оскільки Закон не розмежовує їх на окремі категорії та не визначає будь-яких додаткових умов для виплати такої допомоги.

У частині 7 статті 8 Закону чітко визначено суб'єктів, які мають право на вказану допомогу (діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування), за яких умов (після закінчення навчального закладу), у якому розмірі та ким така допомога виплачується.

З огляду на вказане, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати передбаченої Законом одноразової грошової допомоги, чого відповідачем зроблено не було, а доводи апелянта про те, що неповнолітній ОСОБА_1 не має права на вказану грошову допомогу, оскільки не працевлаштувався і не досягнув повноліття, ґрунтуються на нормах матеріального права і суперечать вищенаведеним вимогам Закону.

Також суд апеляційної інстанції вказує, що за змістом статті 25 Закону порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у цій справі.

Доводи представника відповідача на те, що підпунктом 4 пункту 13 постанови Кабінету міністрів України № 226 від 05 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» виплату дітям-сиротам - випускникам навчальних закладів, одноразової грошової допомоги передбачено виключно у випадку їхнього перебування на повному державному утриманні та за умови працевлаштування не можна визнати обґрунтованими, оскільки зазначена постанова Кабінету міністрів України у цій частині суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Крім того пунктом 2 Прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення зазначеної справи застосуванню підлягає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки Закон був прийнятий пізніше від вищевказаної постанови і має вищу юридичну силу.

З огляду на вказане, неповнолітній ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років, який з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» має становити не менше 9186 гривень.

Покликання представника відповідача на роз'яснення, викладені в листі Міністерства освіти і науки України № 1/9-202 від 21 квітня 2016 року, є необґрунтованими, оскільки викладені в листі роз'яснення стосуються випускників шкіл-інтернатів і не мають правового значення для вирішення цієї справи.

Виходячи з того, що саме відповідач зобов'язаний здійснювати нарахування та виплату спірних сум одноразової допомоги, оскільки є розпорядником коштів і Турійська ЗОШ І-ІІІ ступенів фінансується централізовано через бухгалтерію відповідача, а також враховуючи, що Законом визначено лише мінімальний розмір допомоги, до компетенції адміністративного суду не належать повноваження щодо визначення остаточного її розміру, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позову без зазначення гривневого еквіваленту грошової допомоги, який повинен бути визначений і нарахований уповноваженими на те працівниками відповідача у встановленому законом порядку.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Турійської районної державної адміністрації Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Турійського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року в справі № 169/521/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 31 січня 2017 року.