Справа № 2а-5052/11/1370
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Справа № 876/8673/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. в адміністративній справі за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.07.2011р. позивач Державна податкова інспекція /ДПІ/ у Шевченківському районі м.Львова (правонаступником якої є ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл.) звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в загальному розмірі 21480 грн. (а.с.3 і на звороті).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.71-75).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл., яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.95 і на звороті).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що за відповідачем зареєстровано один транспортний засіб, при цьому останній не сплатив у встановленому розмірі податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Та обставина, що автомобіль був зареєстрований, не є доказом належності сплати податку та не може бути підставою для звільнення відповідача від конституційного обов'язку сплати податку. Також відповідачем не представлено належні докази сплати вказаного податку у виді оригіналу банківського документа.

У зв'язку із реорганізацією ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській обл. судом апеляційної інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну позивача його правонаступником - Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління /ОДПІ ГУ/ ДФС у Львівській обл. (а.с.118).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, 25.08.2009р. за відповідачем проведено першу реєстрацію одного транспортного засобу (автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер», 2001р.в., д.н.з. НОМЕР_1) (а.с.11-12); відповідно до наданого податковим органом розрахунку сума податку з власників транспортних засобів під час здійснення цієї реєстрації склала 21480 грн. (а.с.7).

Також вказана сума податку в дохід місцевого бюджету не поступала, що підтверджується наданими позивачем довідкою № 2091/17-010 від 27.01.2011р. про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (а.с.6 і на звороті), довідкою відповідача № 2068/19-020 від 27.01.2011р. (а.с.8) та інформацією Західного ГРУ ПриватБанку № 5949 від 04.11.2010р. (а.с.9-10).

Розглядувані відносини на час їх виникнення регулювалися приписами Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідно до ст.1 якого платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст.5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

З урахуванням наведеного, оскільки сума податку з власників транспортних засобів не надходила до бюджету в повному обсязі, тому обов'язок щодо сплати цього податку не виконаний, через що останній належить стягнути в дохід бюджету.

Разом з тим, в частині покладення цього обов'язку на відповідача колегія суддів враховує сукупність обставин, які вказують на безпідставність та помилковість стягнення цього податку саме з відповідача.

Зокрема, відповідач ОСОБА_3 заперечив факт придбання та реєстрації спірного транспортного засобу, пояснивши, що він не подавав заяви про реєстрацію спірного автомобіля, не укладав договорів купівлі-продажу, лише надав довіреність своєму знайомому для придбання автомобіля (а.с.32).

З приводу неправомірних дій щодо реєстрації транспортного засобу відповідач звертався із відповідною скаргою до правоохоронних органів; відомості про відповідне кримінальне провадження внесено 31.05.2013р. до ЄРДР за № 0001674; реєстраційні документи стосовно реєстрації за ним автомобіля вилучені Слідчим відділом прокуратури Львівської обл. в установленому порядку (а.с.116-117).

Додатково колегія суддів враховує, що під час судового розгляду справи не встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу проведена на підставі особисто поданої заяви власника-відповідача, і документів, що посвідчують його особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998р.

Також позивачем не доведено, що здійснення першої реєстрації транспортного засобу відповідним державним реєстраційним органом проведено без належної сплати податку з власників транспортних засобів, тобто, здійсненою з порушенням посадових обов'язків особою, яка здійснила таку реєстрацію.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконання про помилковість покладення на відповідача обов'язку по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки факт проведення ним державної реєстрації транспортного засобу викликає обґрунтований сумнів.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення.

При цьому висновок про безпідставність заявлених вимог зроблено судом першої інстанції з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. в адміністративній справі № 2а-5052/11/1370 залишити без задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

В.З.Улицький