Справа № 132/3671/16-а
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Калинівський районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Безулій К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Відкритого акціонерного товариства «Калинівський ремонтно-механічний завод» про визнання дій управління Пенсійного фонду неправомірними та визнання права на пільгову пенсію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання дій управління неправомірними та визнання права на пільгову пенсію.

Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1, в період з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік (6 років 1 місяць 29 днів), та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року (6 років 6 місяців 13 днів) працював електрозварником в Калинівському ремонтно-механічному заводі, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-І № 1121160. Трудовий стаж позивача, що дає право на пільгову пенсію, становить 12 років 8 місяців 12 днів. Загальний стаж роботи позивача складає понад 37 років.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Тому, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Право на пенсію згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивач звернувся за призначенням пенсії до Управління Пенсійного фонду України в Калиніському районі Вінницької області. Загальний трудовий стаж становить 37 років, стаж роботи на посадах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 12 років 8 місяців 12 днів. Однак, відповідач всупереч вимогам вищевказаного Закону незаконно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії, посилаючись на те, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж роботи, оскільки на підприємстві не проводилась атестація робочих місць. Тому період роботи ОСОБА_1 з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік (6 років 1 місяць 29 днів), та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року (6 років 6 місяців 13 днів) електрозварником в Калинівському ремонтно-механічному заводі неможливо зарахувати до пільгового стажу, який дає право на пільгову пенсію.

Таким чином, можна прийти до висновку, що відмова відповідача є неправомірною, не відповідає чинному законодавству України, та порушує права позивача на пенсійне забезпечення, а тому має бути визнана незаконною.

Позивач просить визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області щодо не нарахування ОСОБА_1 пільгової пенсії, неправомірною та такою, що порушує його законні права на отримання пільгової пенсії; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як електрозварнику.

Позивач ОСОБА_1, до розгляду справи по суті в судовому засіданні, подав заяву, в якій просить розгляд по справі проводити в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Згідно поданого заперечення № 98/06-44/02 від 18.01.2017 року відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог та справу розглянути без участі представника управління. Так в своєму запереченні відповідач посилається на те, що позивач ОСОБА_1 надав довідку № 52-к від 10.12.2015 року видану ВАТ «Калинівський ремонтно - механічний завод» про те, що працював 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік - на посаді електрозварника ручного зварювання, та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року - на посаді електрозварника ручного зварювання.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював на посаді, електрозварника, також згідно акту зустрічної перевірки первинних документів на підприємстві встановлено, що позивач числився на посаді електрозварника.

Накази про результати проведеної атестації робочих місць на підприємстві є від 23.05.1994 року № 15 та від 20.12.2002 року № 24. В наказах проатестована посада електрозварник ручного зварювання.

Посада електрозварника на якій працював позивач не дає права на пільгову пенсію, оскільки не підтверджена списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

В зв'язку з викладеним визначити право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах не можливо.

ОСОБА_2 цього, у п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що однією з обов'язкових умов для призначення пенсії на пільгових умовах є результати атестації робочих місць. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 25.11.2014 року за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Сокальському районі Львівської області. Зокрема в ній зазначається, що комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 до управління не надано належних документів, то розглядати питання щодо зарахування позивачу пільгового стажу і виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах не можливо.

Представник ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, згідно наданої заяви підтвердження зазначає, що з 25.02.1998 року по 19.07.2013 року він працював головним інженером у ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» і підтверджує, що з 2003 року і в подальшому шкідливість умов праці на робочому місці зварювальника ОСОБА_1 підтверджувалась висновками атестаційної комісії.

ОСОБА_1 працював на роботі із шкідливими умовами праці електрозварником ручного зварювання в закритому приміщенні, що відповідало вимогам класифікатора шкідливості умов праці (Списку № 2), у ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік, та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року, виконуючи при цьому встановлені норми, неодноразово отримував подяки за сумлінну працю. Щодо атестації робочого місця ОСОБА_1, то вперше атестація робочого місця проходила в 1993 році, а в 1999 році на підприємстві не проводилась атестація робочих місць в звязку з важким економічним станом підприємства.

Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, згідно наданої заяви підтвердження зазначає, що з 01.11.1982 року по 02.09.2003 року вона працювала інженером - технологом у ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» і підтверджує, що з 2003 року і в подальшому шкідливість умов праці на робочому місці зварювальника ОСОБА_1 підтверджувалась висновками атестаційної комісії, в склад якої вона входила.

ОСОБА_1 працював на роботі із шкідливими умовами праці електрозварником ручного зварювання в закритому приміщенні, що відповідало вимогам класифікатора шкідливості умов праці (Списку № 2), у ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік, та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року, виконуючи при цьому встановлені норми, неодноразово отримував подяки за сумлінну працю. Щодо атестації робочого місця ОСОБА_1, пояснює, що в 1999 році на підприємстві не проводилась атестація робочих місць в звязку з важким економічним станом підприємства.

Відповідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи в її відсутність. Відповідно судовий розгляд справи при таких обставинах здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, в період з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік (6 років 1 місяць 29 днів), та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року (6 років 6 місяців 13 днів) працював електрозварником в Калинівському ремонтно-механічному заводі, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-І № 1121160. Трудовий стаж позивача, що дає право на пільгову пенсію, становить 12 років 8 місяців 12 днів. Загальний стаж роботи позивача складає понад 37 років.

Після досягнення 55-ти річного віку позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду в Калинівському районі Вінницької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для призначення пенсії ним були подані відповідні документи. Листом управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області № 87/06-44/02 від 15.02.2016 року, йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з тим, що відсутні умови п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме неможливо підтвердити стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки на підприємстві не проводилась атестація робочих місць.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII «громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом».

Стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/1 1731, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 920 від 05.07.2006 року.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись в випадках неправильного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Разом з тим, судом встановлено, що трудова книжка позивача БТ-І № 1121160 від 11.01.1979 року містить всі необхідні записи про періоди роботи з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік (6 років 1 місяць 29 днів), та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року (6 років 6 місяців 13 днів), підпадає під дію Списків 1956 року.

Згідно Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільговому розмірі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 передбачені газозварники та їх підручні, а також електрозварники та їх підручні.

Відповідно до Порядку застосування Списків №1 і Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005 року, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умовами підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, суд визнає, що робота позивача електрозварника ручного зварювання, була віднесена до пільгового стажу за Списком №2 1956 року, а тому до пільгового стажу позивача зараховується весь період роботи на цій посаді з 05.11.1981 року по 04.01.1988 рік (6 років 1 місяць 29 днів), та з 03.01.1995 року по 16.07.2001 року (6 років 6 місяців 13 днів).

Стаж роботи позивача на вказаних посадах, підтверджується копією трудової книжки, уточнюючою довідкою № 52-к від 10.12.2015 року, виданою ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» та заявами-підтвердженнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_2 того, з огляду на положення ч. 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, суд дійшов висновку, що обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а у випадку її не проведення або неякісного проведення, або не передачі матеріалів атестації робочих на зберігання до архіву - відповідальність несуть керівники таких підприємств, установ організацій, а не особи, що на них працюють (працювали). Для призначення пенсії має значення лише стаж роботи та факт того, що особа займала конкретні посади

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4 зазначеного Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Непроведення атестації робочих місць з вини адміністрації чи відсутність даних про атестацію робочого місця не може бути підставою для позбавлення позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином посилання відповідача на те, що не проведення атестації робочих місць є підставою для не зарахування періоду роботи позивача до пільгового стажу є неправомірним та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не проведення атестації не є виною працівника, а для призначення пенсії має значення лише стаж роботи та факт того, що особа займала конкретні посади.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювати до введення в дію цього Закону на роботах, передбачених Списками згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до вимог, встановлених раніше діючим законодавством.

Оскільки ОСОБА_1, який народився 13 грудня 1960 року, має загальний трудовий стаж понад 37, з них пільговий стаж по Списку № 2 становить більше 12 років і 6 місяців, то відповідно позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до суб'єкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, 23, ч.1 ст. 24, ст. 46 Конституції України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституцією України.

Згідно ч.1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Враховуючи викладене та аналізуючи приведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 71, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 46 Конституції України, п. "б" ч. 1 ст. 13, ст. ст. 62, 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 05 січня 2016 року довічно.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: