Справа № 2-а-731/11
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-731/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Матасової Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рогатині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом про скасування постанови серії ВС №350033 від 11 січня 2011 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення 255,00 гривень штрафу.

В судовому засіданні позивач заявлену вимогу підтримав повністю та пояснив, що 11 січня 2011 року по вул. Шевченка в м. Ходорів Львівської області він керував транспортним засобом марки Фіат номерний знак НОМЕР_1 у якого загорівся датчик масла. Він, щоб не заклинило мотор, зупинився та скотив автомобіль на обочину дороги, включивши при цьому аварійну сигналізацію. В цей час до нього підійшов інспектор ДПС, який звинуватив його в порушенні правил дорожнього руху, а саме у тому, що він здійснив зупинку транспортного на пішохідному переході. Інспектору ДПС пояснював, що змушений був здійснити зупинку автомобіля на пішохідному переході у звязку із несправністю автомобіля. Однак, той його пояснення до уваги не взяв, а склав протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним п. 15.9 ПДР. Після складання протоколу інспектор ДПС виніс постанову серія ВС №350033, згідно якої на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень за порушення вимог ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просив позов задовольнити, постанову скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач по справі в судове засідання не прибув, про причину своєї неявки до суду не повідомив, хоч про день, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення повістки про виклик до суду.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

11 січня 2011 року інспектором ДПС ВДАІ Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 складено протокол серія ВС1 №015518 про порушення ОСОБА_1 п.15.9 Правил дорожнього руху.

Цього ж дня, за наслідками розгляду протоколу, інспектором ДПС ВДАІ Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 було винесено постанову серія ВС №350033 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В постанові зазначено,що 11 січня 2011 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 , здійснив зупинку на пішохідному переході.

Відповідно до п. 15.9 (г) Постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. Про правила дорожнього рухуз наступними змінами і доповненнями, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Частина 1 ст. 122 КпАП України передбачає відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Позивач в судовому засіданні не заперечував факту зупинки транспортного засобу на пішохідному переході однак, вчинив це з обєктивних причин, оскільки виникла технічна несправність автомобіля.

Відповідно до п. 24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Від всебічності і обєктивності з`ясування усіх обставин у справі залежить прийняття правильного рішення уповноваженим на те органом.

У відповідності до ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Норма даної статті діє безпосередньо: для застосування усного зауваження й звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази з урахуванням особи ОСОБА_1, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, що правопорушення виникло з обєктивних причин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України. З врахуванням усіх обставин справи в їх сукупності та особи правопорушника, вчинене ОСОБА_1 правопорушення необхідно вважати малозначним і від адміністративної відповідальності його звільнити, обмежившись усним зауваженням. Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати.

Керуючись ст.ст.71,158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 22,287,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ВС №350033 від 11 січня 2011 року, яка складена інспектором ДПС ВДАІ Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення 255,00 гривень штрафу скасувати.

Застосувати до ОСОБА_1 статтю 22 КпАП України та від адміністративної відповідальності його звільнити, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Могила Р.Г.