Справа № 426/16516/16
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Река А.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року справа №426/16516/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2016 року у справі № 426/16516/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (далі відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області № 5739/03-20 від 09 листопада 2016 року про відмову у призначені пенсії за вислугу років та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити призначення пенсії за вислугу років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ) з 02 листопада 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи. (а.с.2-12)

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області за вих. № 5739/03-20 від 09.11.2016 року (протокол засідання комісії з призначення пенсій № 9 від 08.11.2016 року) про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-XII) з 02.11.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи. (а.с.61-66)

Не погоджуючись з прийнятою постановою, пенсійний орган звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що для є підставою скасування постанови суду першої інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивачем надана заява про розгляд справи за її відсутності, відповідачем в апеляційній скарзі зазначено про розгляд справи за відсутності їх представника.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 02 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управлінні Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ).

Рішенням засідання комісії з призначення пенсій при Управлінні Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області № 5739/03-20 від 09.11.2016 року (протокол засідання комісії № 9 від 08.11.2016 року) позивачу було відмовлено в такому призначені пенсії з посиланням на п.5 ІІІ розділу Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, що у звязку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій у тому числі спеціальних на загальних підставах, норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. (а.с. 14-15)

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статею 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».

У відповідності до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України (13 квітня 2000 року).

На момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду, тобто на 02 листопада 2016 року, діяла вже інша норма, а саме Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, який вступив в дію з 15.07.2015 року, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року ).

Оскільки, позивач звернувся до пенсійного органу 02 листопда 2016 року, то відповідно для призначення пенсії йому необхідно було мати 23 роки стажу роботи, а у позивача стаж роботи, що належить до вислуги років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури складає 21 рік 20 місяці 21 день, тобто менше ніж 23 роки, а тому підстав для призначення пенсії не було.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, які втратили чинність на час виникнення спірних правовідносин та не врахував норми діючого законодавства яке безпосередньо регулює спірні правовідносини.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року), що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Однак, при цьому суд не врахував, що вказані норми статі 86 Закону № 1697-VII не визнанні не конституційними, вони є діючими та підлягають до застосування.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адмыныстративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області - задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2016 року у справі № 426/16516/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_3