Справа № 752/15933/16-а
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/49/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Мужецького В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

встановив:

03.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії до Правобережного об'єднаного УПФ України в місті Києві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він з 11.01.2006 року перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України в Ленінському районі м. Луганська, Луганської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90 % суми заробітної плати. 27.02.2015 року згідно з наказом прокурора Луганської області № 190к його було звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області. Оскільки він є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення АТО, що підтверджується довідкою від 25.03.2016 року № , 01.09.2016 року звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок призначеної йому раніше пенсії без обмежень максимального її розміру відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", (в редакції Закону України від 1991 року, чинній на час призначення пенсії), в розмірі та відсотках відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (чинній на час призначення пенсії) від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року. 05.09.2016 року рішенням Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві йому було відмовлено у проведенні перерахунку у розмірі 90 % відсотків суми місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати відповідно до довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року, виданої з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". Його також було повідомлено, що відповідно до положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі, спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", відповідно до Податкового кодексу України та Митного кодексу України, відповідно до Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Відповідно з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними Законами України, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, що такі дії відповідача суперечать Конституції України та законам України на підставі яких йому було призначено пенсію. Стверджував, що твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку його пенсії, з посиланням на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", необґрунтовані, тому що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, але таке застосування норм права суперечить вимогам частини першої ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність; при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до Закону України "Про прокуратуру" щодо призначення пенсії та її максимального розміру, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Всі зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та інших нормативних актів, які були внесені (прийняті) після призначення йому пенсії, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо, не можуть бути застосовані при перерахунку пенсії, а тільки при призначенні пенсії працівникам прокуратури. Відповідно до положень пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 06.07.2011 року за номером № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності вказаним Законом. З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Просив визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови йому у перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року, починаючи з 01.09.2016 року, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на час призначення пенсії на підставі довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року в розмірі 90% від розміру його місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 01.09.2016 року.

У судовому засіданні позивач та представник відповідача відсутні.

Позивач подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності , повідомив суд, що заявлений позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав до суду письмові заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1, просила розглянути справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 за відсутності представника Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Як видно зі змісту письмових заперечень Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на адміністративний позов ОСОБА_1, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулюється Законом України "Про прокуратуру" (№ 1789-XII). Відповідно до цього ж Закону, починаючи з 01.06.2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України, в тому числі, Закону України "Про прокуратуру". Тобто, з 01.06.2015 року, пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно з Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи та ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. У період з 01.01. по 31.12.2016 року максимальний розмір пенсії складає - 10 740 , 00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.01.2006 року перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України в Ленінському районі м. Луганська, Луганської області, отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% суми заробітної плати.

Наказом прокурора Луганської області № 190к ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області (а.с.25-27).

За даними довідки від 25.03.2016 року за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, 91055 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років з 11.01.2006 року, що підтверджується довідкою № 3232 від 01.09.2016 року (а.с. 24).

01.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року про розмір заробітної плати з 01.12.2015 року начальника відділу Прокуратури Луганської області (а.с.11).

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 05.09.2016 року направило на адресу ОСОБА_1 листа за вихідним № 24280/05, яким повідомило останнього про відсутність підстав для перерахунку його пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України в тому числі і Закону України «Про прокуратуру», а тому з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених спеціальними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. (а.с. 14).

За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, останній з 08.08.1989 року працював в органах Прокуратури України на різних посадах, його стаж в органах прокуратури становить більше 20 років (а.с.25-27).

Частиною першою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції 12.07.2001) встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку; пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії; за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього ж Закону , в тому числі, у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" документом, що посвідчує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначений стаж роботи підтверджується завіреною копією трудової книжки позивача, серія НОМЕР_1, заведеної 12.04.1979 року та завіреної належним чином.

Відповідно, стаж роботи позивача є достатнім для призначення пенсії за вислугою років, та прокурорського стажу для розрахунку пенсії у розмірі 90% від суми його місячної заробітної плати.

Вирішуючи питання про застосування Закону України "Про прокуратуру" в часі, суд виходить з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: в Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров"я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з висловленого в рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції до внесення змін Законом України № 3668-VI, а також Законами України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII змінами, на які посилається відповідач, на порушення статті 22 Конституції України, було звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.

Доводи відповідача, наведені в запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають стягненню на користь останнього з держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року.

Зобов»язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Луганської області № 18-255вих. 16 від 04.04.2016 року в розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати з 01 вересня 2016 року та виплатити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.