Справа № 134/1709/16-а
Суддя: Зарічанський В. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/1709/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"02" лютого 2017 р. Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого - судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

позивача: ОСОБА_1

та представників відповідача: Кошельник В.А., Руда О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Крижопільської районної адміністрації Вінницької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Крижопільської районної адміністрації Вінницької області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги при народженні її сина ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в позові зазначила, що вона є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк у неї народилась дитина ОСОБА_5, про що 22 листопада 2016 року зроблений актовий запис № 5.

Позивач звернулась в вересні 2016 року до УПСЗН Крижопільської районної адміністрації з заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини. На що отримала відповідь в листопаді 2016 року без дати, що вона не має права на допомогу при народженні дитини.

Причини пропуску 12 місячного терміну для звернення до УПСЗН для призначення допомоги при народженні дитини були проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Позивач була змушена покинути своє помешкання в зв'язку із загрозою життя її сім'ї та переїхати в іншу місцевість, а також те, що отримати свідоцтво про народження дитини вона змогла тільки 22 листопада 2016 року.

Вважає такі дії УПСЗН неправомірними, зважаючи на те, що строк звернення пропущений з поважних причин: на території Донецької області з квітня 2014 року проводиться антитерористична операції, легалізація в установленому порядку документа, що засвідчує народження дитини, як цього вимагає ч. 3 п. 11 Постанови КМУ від 27.12.2001 р. № 1751 «Про затвердження порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» відбулась тільки 22.11.2016 р., в зв'язку з чим не мала можливості своєчасно звернутися за призначенням допомоги. Без отримання вказаних документів була позбавлена права звернутись з відповідною заявою про отримання допомоги.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на отримання допомоги при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

На момент народження дитини, 28.11.2014 року позивач перебувала в м. Донецьк.

Після переїзду до Крижопільського району в серпні 2016 року позивач звернулась із заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини до Управління праці та соціального захисту населення, проте отримала відмову у виплаті зазначеної допомоги у зв'язку з пропуском дванадцятимісячного строку звернення за її призначенням.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила позовні задовольнити повністю.

Представники відповідача - Управління соціального захисту населення Крижопільської РДА в судовому засіданні позов не визнали, оскільки позивачкою було пропущено дванадцятимісячний строк звернення за призначенням такої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО № 512000192 від 01.08.2016 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк у неї народився син ОСОБА_5, про що 22 листопада 2016 року зроблений актовий запис № 5 (а.с. 10).

Позивач звернулась в вересні 2016 року до УПСЗН Крижопільської районної адміністрації з заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини. Однак, отримала відповідь в листопаді 2016 року без дати, що вона не має права на допомогу при народженні дитини (а.с. 9).

Причини пропуску 12 місячного терміну для звернення до УПСЗН для призначення допомоги при народженні дитини були проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Позивач була змушена покинути своє помешкання в зв'язку із загрозою життя її сім'ї та переїхати в іншу місцевість, а також те, що отримати свідоцтво про народження дитини вона змогла тільки 22 листопада 2016 року.

Тому суд вважає, що позивач не звернулася за отриманням виплати при народженні дитини протягом 12 місяців з поважних причин, які не залежали від її волі.

Відповідач не надав доказів, що позивачка вже отримувала вказану допомогу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на отримання допомоги при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. З ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до ЗУ «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» ст. 14 Заборона дискримінації «Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини та за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що « Кожен має право на справедливий ... розгляд його ... незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру ...».

«Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Фізичним та юридичним особам для захисту порушених прав відповідно до частини 3 статті 8 КАС України, гарантується звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами Украйни встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, фактично вимога позивача є формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги при народженні дитини основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Ноme Оffісе (Саsе 41/74 van Duym v. Ноme Оffісе) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це надання щорічної грошової допомоги дітям війни, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу при народженні дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 159-163, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Крижопільської районної адміністрації Вінницької області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Крижопільської районної адміністрації Вінницької області щодо відмови в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при народженні її сина ОСОБА_4 протиправною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Крижопільської районної адміністрації Вінницької області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: