Справа № 638/16260/16-а
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/83/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Грищенко І.О.

За участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ПП роти № 1 батальйону № 3УПП у м. Харкові капрала поліції Сіпка Сергія Анатолійовича, Управління патрульної поліції у м. Харкові про визнання незаконними дій, скасування постанови,

встановив:

10.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними дії поліцейського роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капрала поліції Сіпка Сергія Анатолійовича при складенні постанови серії АР № 104721 від 28.09.2016 у справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову серії АР № 104721 у справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2016, винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капралом поліції Сіпком Сергієм Анатолійовичем, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначає, що 28 вересня 2016 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капралом поліції Сіпком Сергієм Анатолійовичем було винесено постанову серії АР № 104721 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень. Однак з прийнятим рішенням позивач не згоден та зазначає, що вказане правопорушення не вчиняв.

Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав.

Відповідачі у содове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

28 вересня 2016 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капралом поліції Сіпком Сергієм Анатолійовичем (далі-Відповідач 1) було винесено постанову серії АР № 104721 (далі-постанова) у справі про адміністративне правопорушення, якою мене було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

Згідно з ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого і своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до І 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та і законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з утриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, , свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення від 28.09.2016 року є те, що позивач 28 вересня 2016 року здійснив заборонений маневр чим порушив вимоги Правил дорожнього руху

Вказану постанову було підписано ОСОБА_1, проте як зазначив позивач у судовому засіданні, він висловив свою незгоду щодо звинувачення його у порушені ПДР.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові, в судовому засіданні позивач обґрунтовував тим, що він не порушував правила дорожнього руху, оскільки він 28.09.2016 близько 19 години керуючи автомобілем MAZDA6 рухався на по вул. Сумській в бік Білгородського шосе в м. Харкові, та з крайньої лівої смуги руху здійснив лівий поворот на вулицю Дерев'янка, проїхавши близько 900 метрів, тобто через 40-60 секунд, по вул. Дерев'янка був зупинений шляхом подачі звукового та світлового сигналів автомобілю патрульної поліції, який рухався позаду.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, а посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений рядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, не надання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортний засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідного ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушенню, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи "є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності і покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, на підтвердження встановленого вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ним п.8.4 «в» ПДР України, передбачених ст. 25 1 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.

При цьому надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, незважаючи на не згоду позивача з вчиненням ним адміністративного правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вимог п. 8.4 «в» ПДР України, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, позивач скориставшись своїм правом щодо надання пояснень, заперечував щодо встановлення відносно нього адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, з огляду на те, що він взагалі не керував транспортним засобом, а відповідно до абз. 5 ст. 122 КУпАП суб'єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортний засобом у момент його вчинення.

Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом і доказування є обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які І мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до і суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні заперечень до (позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова, яка оскаржується позивачем містить пише посилання на встановлення порушення позивачем вимог ПДР України, але доказів такого порушення ні до постанови, ні до суду відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не були з'ясовані всі, передбачені ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного протоколу, суд дійшов висновку про необґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 104721 від 28.09.2016 року, яка прийнята Інспектором ПП роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капралом поліції Сіпком Сергієм Анатолійовичем відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 УпАП, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача по справі в частині визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2016 року.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України та ст. 288 КУпАП судові витрати в справі покладаються на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17, 58, 71, 122,158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капрала поліції Сіпка Сергія Анатолійовича, Управління патрульної поліції у м. Харкові, про визнання незаконними дії, скасування постанови - задовольнити.

Визнати-дії інспектора ПП роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Харкові капрала поліції Сіпка Сергія Анатолійовича неправомірними та скасувати постанову серії АР № 104721 від 28.09.2016 по справі про адміністративне правопорушення щодо накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі - закрити.

Постанова набуває законної чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текс постанови виготовлений 20.01.2017 року

Суддя І.О.Грищенко