Справа № 820/5070/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 р. № 820/5070/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - Михайленка О.О.,

представника відповідача - Мосійчука Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Степ" до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Степ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Салтівської ОДГП ГУ ДФС у Харківській області від 05.04.2016 №.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що товариством здійснено всі заходи для того, щоб податкова накладна була зареєстрована вчасно, оскільки, з метою реєстрації податкової накладної від 31.12.2015 №3/2 на суму ПДВ 63316,75 грн та №5/2 на суму ПДВ 4350,01 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач 14.01.2016 перерахував кошти у розмірі 67700,00 грн на електронний рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Проте, спроба зареєструвати накладну в термін, передбачений ст. 201 Податкового кодексу України, виявилося невдалою у зв'язку із відсутністю ліміту на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. Таким чином, оскільки кошти у розмірі 67700,00 грн зараховані на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ не з вини позивача лише 16.01.2016, то оскаржуване рішення відповідача є протиправним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, винесеним на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами камеральної перевірки позивача на підставі відомостей ЄРПН, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку приватного сільськогосподарського підприємства "Степ", за результатами якої складено акт №146/20-26-12-02-32444329 від 28.03.2016.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10% від суми ПДВ за спірною податковою накладною.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 № у адміністративному порядку, проте, за результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги, скаргу позивача залишено без розгляду та повернуто її.

Підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення послугував висновок контролюючого органу про порушення строку реєстрації податкових накладних, а саме - граничний термін реєстрації податкових накладних.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 9 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податок на додану вартість визначено як загальнодержавний податок, а підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податку накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України з 01.02.2015 реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування по податкових накладних незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з абз. 11, 12 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час складення спірної податкової накладної) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Так, пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою: SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод - SПеревищ, де: SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; SПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника; SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок; SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Судом встановлено, що позивач 31.12.2015 виписав ТОВ "Арго -ВД" відповідно до договорів поставки № 2901 від 29.01.2015 податкову накладну №3/2 на суму 379900,52 грн, у т.ч. ПДВ 63316,75 грн, та податкову накладну №5/2 на суму 26100,04 грн, у т.ч. ПДВ 4350,01 грн.

У відповідності до вимог абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України останнім днем реєстрації податкових накладних №3/2 та №5/2 є 15.01.2016.

Пунктом 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, в тому числі, з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200.3 статті 200.1 Податкового кодексу України.

Згідно з абз.13, 14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, у відповідності до п.12 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (в редакції, чинній з 30.12.2015 р.) (далі по тексту - Порядок № 569), якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки). На електронні рахунки (в тому числі додаткові електронні рахунки) не можуть перераховуватися кошти із спеціальних рахунків.

Отже, з наведених норм випливає, що у випадку недостатності суми на електронному рахунку платника податків для реєстрації в ЄРПН певної податкової накладної, платник податків зобов'язаний перерахувати зі свого поточного рахунку на свій рахунок в Системі електронного адміністрування ПДВ (далі по тексту - СЕА ПДВ) суму коштів, обчислену у відповідності до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

З метою реєстрації податкових накладних №3/2 та №5/2 позивачем 14.01.2016 було перераховано з поточного рахунку на рахунок СЕА ПДВ кошти у розмірі 67700,00 грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи копією платіжного дорученя.

Позивачем надано до матеріалів справи витяг щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №15312914 від 15.01.2016 на запит від 15.01.2016 №15312914, з якого судом встановлено, що у СЕА ПДВ не відображено суму коштів у розмірі 67700,00 грн, перераховану позивачем 14.01.2016.

У той же час відповідно до витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ від 16.01.2016 року сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних становить 63460,61 грн.

16.01.2016 позивач надіслав до ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну від 31.12.2015 №3/2, яка 16.01.2016 об 13:20:29 доставлена до центрального рівня ДФС.

Позивачем отримано квитанцію в електронній формі, згідно з яким податкову накладну прийнято 16.01.2016.

Таким чином, податкову накладну №3/2 від 31.12.2015 зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 16.01.2016, тобто з порушеннями термінів, встановлених абз. 10 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що спроби реєстрації податкової накладної 15.01.2016 позивачем здійснено не було.

Крім того, судом встановлено, що податкову накладну №5/2 від 31.12.2015 зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 19.01.2016, тобто з порушеннями термінів, встановлених абз. 10 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Проте, у матеріалах справи квитанція про відмову у прийнятті податкової декларації відсутня, таким чином відмови контролюючого органу у реєстрації декларації 15.01.2016 не було.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем не здійснено всіх можливих та допустимих заходів для того, щоб податкова накладна була зареєстрована вчасно, оскільки позивачем у визначений строк не було здійснено спроби зареєструвати податкову накладну. До суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про здійснення заходів вчасної реєстрації податкової накладної.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог приватного сільськогосподарського підприємства "Степ", а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову приватного сільськогосподарського підприємства "Степ" до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2017 року.

Суддя О.М.Тітов