Справа № П/811/1427/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 рокусправа № П/811/1427/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі № П/811/1427/16 за позовом ОСОБА_1 до управління Держгеокадастру у Світловодському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 жовтня 2016 року звернувся до суду з позовом до управління Держгеокадастру у Світловодському районі Кіровоградської області, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в погодженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в користування за результатами розгляду заяви від 16 вересня 2016 року, викладеної в листі від 29 вересня 2016 року №22/41-16;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву від 16 вересня 2016 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 61,4834 га, в оренду терміном на 49 років для подальшої передачі для ведення фермерського господарства, надати законний і обґрунтований висновок за результатами її розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відмова в погодженні проекту землеустрою, викладена відповідачем у листі від 29 вересня 2016 року №22/41-16, не відповідає вимогам ч.5 та ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України, оскільки не містить посилання на закони та прийнятті відповідно до них нормативно-правові акти; в ній не зазначено, в чому полягає невідповідність положень поданого позивачем проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що подання замовником до відповідного органу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження не породжує для такого органу обов'язку щодо прийняття, за результатами зазначеного звернення замовника, одного із рішень, передбачених ст. 186-1 Земельного кодексу України. Належним суб'єктом подання проекту землеустрою на погодження є саме розробник такого проекту, а не замовник - землекористувач.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 10 вересня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказує на те, що відповідач безпідставно, в порушення вимог ч.5 та ч.6 ст. 186.1 Земельного кодексу України, відмовив позивачу у погодженні проекту.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 10 вересня 2016 року, у справі №401/2467/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 61,4834 га для подальшої передачі в оренду на 49 р. для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (а.с.10-12).

16.09.2016 року позивач, через Центр надання адміністративних послуг у Світловодському районі, звернувся до управління Держгеокадастру у Світловодському районі із заявою про видачу висновку про погодження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 61,4834 га в оренду терміном на 49 років для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Так, до заяви позивачем додані: документація із землеустрою, роботи із землеустрою в електронному вигляді (обмінний файл) (а.с.13-14).

Листом від 29.09.2016 року №22/41-16 відповідач повідомив позивача про результат розгляду заяви від 19.09.2016 року, де вказав, що до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області наявні наступні зауваження: на кадастровому плані проекту в експлікації земельних угідь відсутня площа зони дії обмеження та код обмеження відповідно до класифікатора (а.с.15).

Законність дій відповідача щодо відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в користування за результатами розгляду заяви від 16 вересня 2016 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проект землеустрою, згідно із ст.1 Закону України «Про землеустрій», - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Так, повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок закріплені у статті 186-1 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обов'язковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з вимогами ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

У відповідності до ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частинами 6 і 8 згаданої вище статті Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до відповідного органу подає саме його розробник.

У свою чергу, уповноважений орган, розглянувши проект розробника в установлений строк, зобов'язаний повідомити розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій»передбачено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Водночас, згідно з вимогами ч.1 ст.26 Закону України «Про землеустрій», замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За змістом частин 3-4 цієї ж статті Закону України «Про землеустрій», взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем договір на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з розробником не укладався, проект було виготовлено безпосередньо самим позивачем.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів того, що він є фізичною особою-підприємцем, який володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником, відповідальним за якість робіт із землеустрою.

Подання на погодження проекта землеустрою до управління Держгеокадастру у Світловодському районі позивачем, який не є розробником документації із землеустрою у розумінні ч. 2 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» свідчить про порушення останнім порядку подання такого проекту.

Слід зазначити й про те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте визнання такого права не звільняє позивача від дотримання порядку встановленого законом розробки та подання такого проекту.

Враховуючи те, що вимоги ст. 186-1 Земельного кодексу України зобовязують територіальний орган, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про погодження або про відмову в погодженні проекту, при цьому, позивачем не дотримано вимог закону щодо розробки та подання такого проекту, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не виникло обовязку з його розгляду в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Разом з тим, зазначене не є перешкодою для повторного звернення суб'єкта земельних правовідносин до суб'єкта владних повноважень із заявою, оформленою в законодавчому встановленому порядку.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі №П/811/1427/16 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко