Справа № 807/1352/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1352/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Пирожук Н.П.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, представник - Олашин О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Атестаційної комісії № 11 Головного управління національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення щодо включення позивача до списку осіб, що підлягають атестації та визнання протиправним та скасування рішення від 12.09.2016 року щодо звільнення позивача з посади внаслідок службової невідповідності.

08.11.2016 року та 10.01.2017 року позивач надав до суду заяви про зміну позовних вимог, у відповідності до яких визначив в якості відповідача Головне управління Національної поліції у Закарпатській області (далі - відповідач) та просив про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлено протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року щодо звільнення з посади внаслідок службової невідповідності, скасування наказу №162 о/с від 27.09.2016 року «По особовому складу» щодо звільнення зі служби з органів поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», поновлення на службі в органах поліції на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, звернення до негайного виконання постанови в частині поновлення на посаді і стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнений позов та просили задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та уточненій позовній заяві, мотивуючи наступним. Так, наказом відповідача від 07.11.2015 року позивача було прийнято на службу до Національної поліції зі спеціальним званням старший сержант поліції та призначено на посаду поліцейського взводу роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Управління превентивної діяльності відповідача. Однак, відповідно до рішення атестаційної комісії, яке оформлене протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року, прийнятого за наслідками проведеної атестації, позивач визнаний таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Вказане рішення, оформлене протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року, позивач вважає протиправним, оскільки відсутні підстави, визначені ч. 2 ст. 57 Закону України "Про національну поліцію" для включення позивача до списку поліцейських, що підлягають атестації, а також під час першого року проходження ним служби. Крім того, атестаційною комісією не враховано професійних якостей позивача та висновку безпосереднього керівника, не зазначено жодних відомостей щодо того, яким саме вимогам, що пред'являються до осіб, які обіймають посаду в поліції позивач не відповідає та в чому саме проявляється така невідповідність. Відтак, позивач та представник позивача в судовому засіданні наголошували, що висновок (рішення) атестаційної комісії, оформлене протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року, є невмотивованим, не підтверджується жодними матеріалами чи доказами. Також, позивач та представник позивача наголошували, що результати тестування не мають вирішального значення та мають оцінюватися разом з іншими матеріалами, що були додані до атестування. Наказом відповідача № 162 о/с від 27.09.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність. Оскільки підставою для звільнення позивача зі служби в поліції був зазначений висновок атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді, який позивач вважає протиправним та просить скасувати, тому прийнятий на його підставі наказ № 162 о/с від 27.09.2016 року про звільнення його зі служби в поліції також вважає протиправним, просить його скасувати та поновити його на попередній посаді, виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Представник відповідача наголошував, що чинним законодавством України наділено керівника поліції повноваженнями по прийняттю рішення щодо проведення атестації поліцейських, у тому числі для вирішення питання про звільнення зі служби через службову невідповідність, при цьому відсутні особливі умови або обмеження по прийняттю такого рішення, а також періоду часу між атестаціями. Зокрема, результати тестування позивача на загальні здібності та навички є нижчими від мінімального показника. Так, згідно висновку атестаційної комісії позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність. Також, згідно наказу відповідача №5 о/с від 07.11.2015 року відповідно до п.9, п. 12 розділу ІХ Закону України «Про національну поліцію» було призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування. Отже, на підставі атестаційного листа наказом відповідача за №162 о/с від 27.09.2016 року позивача було звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність. Відтак, представник відповідача наголошував, що відповідачем при звільненні позивача дотримано всіх норм чинного законодавства щодо проходження служби в органах поліції, відтак, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача за № 5 о/с від 07.11.2015 року «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування, а саме: призначено на посаду поліцейського взводу роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Управління превентивної діяльності відповідача, присвоївши йому спеціального звання старший сержант поліції.

Наказом відповідача за №853 від 11.08.2016 року "Про створення атестаційних комісій №№ 9, 10, 11, 12 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, створення атестаційної комісії № 8 цього ж ГУНП та затвердження її персонального складу", відповідно до вимог частини 3 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", підпункту 2 пункту 2 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17 листопада 2015 року за № 1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри було створено та затверджено персональний склад, зокрема: атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, у складі: голови - полковника поліції ОСОБА_5, секретаря - лейтенанта поліції ОСОБА_6, членів комісії: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 81-82).

Судом встановлено, що позивачем було пройдено тестування на загальні здібності та навички, за результатами якого він набрав 23 бали з 60 можливих балів та тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) за результатами якого він набрав - 30 з 60 можливих балів (а.с. 76).

Також, 12.09.2016 року позивач проходив співбесіду, що проводилась Атестаційною комісією № 11 відповідача (а.с. 78).

У відповідності до атестаційного листа за висновком прямого керівника від 12.08.2016 року позивач займаній посаді відповідає (а.с. 75-76), проте у висновку Атестаційної комісії № 11 відповідача зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с. 76).

Згідно з протоколом Атестаційної комісії № 11 відповідача ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року на засіданні даної комісії були присутні голова комісії, секретар та три члени комісії, якими під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел (а.с. 14). Однак, даний протокол Атестаційної комісії № 11 відповідача ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року був підписаний головою комісії, секретарем комісії та двома члени комісії (ОСОБА_7, ОСОБА_9), однак не був підписаний третім членом комісії - ОСОБА_8 (а.с. 77).

В протоколі Атестаційної комісії № 11 відповідача ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року також зазначено, що членами комісії були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності позивача (а.с. 78).

Так, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Атестаційної комісії № 11 відповідача було поставлено на голосування питання, щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення останнього зі служби через службову невідповідність, відтак за результатами голосування одноголосно "за" та жодного члена комісії "проти" (а.с. 77).

Відтак, наказом відповідача № 162 о/с від 27.09.2016 року відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) з посади поліцейського роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, з 28 вересня 2016 року, на підставі висновку Атестаційної комісії відповідача № 11 від 12.09.2016 року (а.с. 70).

Згідно ч.2 ст.3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п.2 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про Національну поліцію " № 580 - VIII (далі - Закон України №580 ), який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набирав чинності з 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №580 Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно до ст. 3 Закону України №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України №580 атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України №580 атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція № 1465), зокрема п. 3 розділу І.

Зазначений перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських Законом України №580 не передбачено.

Зокрема, наказом відповідача за №853 від 11.08.2016 року "Про створення атестаційних комісій №№ 9, 10, 11, 12 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та затвердження їх персонального складу", була створена атестаційна комісія №11 відповідача, однак містить лише мету проведення атестації, яка визначена в ч. 3 ст. 57 Закону України №580, проте не містить підстав для проведення атестації відносно позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина або достатній привід для її проведення.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (ч. 3 ст. 57 Закону України №580).

Так, ч. 4 ст. 57 Закону України №580 встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України №580 порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

З вище викладеного вбачається, що проведення атестації поліцейського можливе виключно у випадках визначених нормами Закону України №580 та Інструкцією № 1465. Відтак, метою проведення атестації із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей та за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді. При цьому мають значення фактичні обставини, що мали місце і передували проведенню атестування та звільненню особи через службову невідповідність. Кожна із зазначених підстав для проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами. Отже, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинно бути зумовлене існуванням реальних мотивів для звільнення, а саме: неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку та правил несення служби тощо.

Разом з тим, відповідно до п. 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п .10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені в даному пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відтак, з аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Разом з тим, суд констатує, що наказом відповідача за № 5 о/с від 07.11.2015 року «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України №580 позивача було призначено поліцейським взводу роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України в порядку переатестування (а.с. 80).

Згідно до ст. 59 Закону України №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

У відповідності до ст. 58 Закону України №580 призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Оскільки, позивача було прийнято на службу до поліції на умовах, визначених п. 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 шляхом видання наказу про призначення за його згодою, відтак, він вважається відповідно до статті 58 Закону України №580 призначеним безстроково.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України №580 строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Разом з тим, суд констатує, що норми Закону України №580 не передбачають процедури переатестації та не встановлюють додаткових підстав для атестації поліцейських.

Зокрема, позивач прийнятий на службу в поліцію шляхом видання відповідачем наказу №5 о/с від 07.11.2015 року, про призначення позивача на посаду за його заявою, однак даний наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на дану посаду (а.с. 80). Таким чином, суд зазначає, що питання про відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу №5 о/с від 07.11.2015 року про прийняття позивача на службу в поліції.

Відтак, суд констатує, що індивідуальні підстави, визначені ч. 2 ст. 57 Закону України №580, для атестації позивача у відповідача були відсутні.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 розділу ІІ Інструкції № 1465 у Національній поліції України створюються такі атестаційні комісії: атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України. До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

У відповідності до п. 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають: 1) створення атестаційних комісій; 2) складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню; 3) визначення дати, часу і місця проведення засідання комісії; 4) розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційної комісії; 5) доведення до поліцейських інформації про проведення атестування, у тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції інформації про час та місце проведення атестування.

Згідно з п. 11 розділу IV Інструкції № 1465, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Отже, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції № 1465 щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Відповідно до п. 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

У відповідності до п. 4 розділу IV Інструкції № 1465 на поліцейських, які отримали нове призначення з вибуттям з підлеглості попередньому керівнику за три місяці і менше до початку атестування, атестаційні листи складаються за новим місцем служби з урахуванням матеріалів-характеристик, отриманих при прийнятті його на нову посаду та з особових справ.

Відповідно до п. 7 розділу IV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу IV Інструкції № 1465 прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Як вбачається з Атестаційного листа, безпосереднім керівником позивача було зроблено висновок про те, що позивач за час роботи на посаді зарекомендував себе з позитивної сторони та відповідає займаній посаді (а.с. 75-76).

Відповідно до п. 10 розділу IV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно до п. 12 розділу IV Інструкції № 1465 за рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять тестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

У відповідності до п. 16 розділу IV Інструкції № 1465 Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до п. 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно до п. 20 розділу IV Інструкції № 1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Відповідно до п. 21 розділу IV у протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Однак, з аналізу протоколу Атестаційної комісії №11 відповідача ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року вбачається, що Атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України №580 та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, а саме: не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо. Висновок (рішення) комісії є немотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та не встановлені в судовому засіданні.

Щодо посилань відповідача на незадовільні результати тестування, як на обставину, що свідчить про службову невідповідність позивача, суд зазначає наступне.

Так, за наслідками тестування позив отримав 23 бали з тестування загальних навичок та 30 бали з тесту на знання законодавчої бази.

Згідно пункту 10 Розділу ІV Інструкції №1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. Однак, у відповідності до положень Інструкції №1465, результати тестування обов'язково враховуються, однак вони мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані для атестування.

Оскільки, негативне рішення Атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним та відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. Разом з тим, негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей позивача, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що дається Атестаційною комісією №11 відповідача без врахування викладеної в атестаційному листі позитивної характеристики безпосереднього керівника позивача, не може вважатися обґрунтованою.

З огляду на вище вказані обставини справи та враховуючи вимоги чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить висновку щодо необґрунтованості рішення (висновку) Атестаційної комісії №11 відповідача оформленого протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року.

Відтак, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого рішення (висновку) Атестаційною комісією №11 відповідача оформленого протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016року.

Оскільки, наказ від 27.09.2016 року № 162 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України №580 було прийнято на підставі рішення (висновку) Атестаційної комісієї №11 відповідача, оформленого протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року, відтак підлягає скасуванню і даний наказ від 27.09.2016 року № 162 о/с, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на займаній посаді.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100) та згідно п. "з" ст. 1 Порядку - обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 3 ч.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 ч.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У відповідності довідки відповідача від 15.12.2016 року №746/106/5-2016 розмір заробітної плати позивача за липень 2016 року становив 3397,17 грн. та за серпень 2016 року становив 3395,83 грн. (за липень-серпень 2016 року - 6793,00 грн.), середньомісячний заробіток складає 3396, 50 грн., а середньоденний заробіток складає 109,56 грн. (а.с. 112).

Згідно з абзацом п'ятим п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Позивача звільнено зі служби наказом від 27.09.2016 року №162 о/с з 28.09.2016 року та поновлено на роботі рішенням суду від 27.01.2017 року.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачеві було виплачено заробітну плату за 28.09.2016 року.

Відтак, сума необхідна для відшкодування позивачеві за час вимушеного прогулу за період з 29.09.2016 року по 26.01.2017 року становить: 109,56 грн. х 120 календарних днів = 13147,20 грн.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби, в зв'язку з чим постанова в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді та про присудження виплати заробітної плати за місяць у розмірі 3396,50 грн. підлягає до негайного виконання.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи міститься квитанція №5191/з21 від 17.09.2016 року про сплату позивачем судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 10) та квитанція № від 03.10.2016 року про сплату позивачем судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 25).

Відтак, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України з відповідача - суб'єкта владних повноважень на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати в сумі 1102,40 грн.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, яке оформлено протоколом ОП №15.00033857.0066987 від 12.09.2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади внаслідок службової невідповідності.

3. Скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Закарпатській області №162 о/с від 27.09.2016 року "По особовому складу" - в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції у Закарпатській області зі служби з органів поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

4. Поновити ОСОБА_1 старшого сержанта поліції на службі в органах поліції на займаній на час звільнення посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 28.09.2016 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 13147,20 (тринадцять тисяч сто сорок сім гривень двадцять копійок) грн.

6. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 старшого сержанта поліції на службі в органах поліції на займаній на час звільнення посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 28.09.2016 року та стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за один місяць в розмірі 3396,50 грн. (три тисячі триста дев'яносто шість гривень п'ятдесят копійок) підлягає до негайного виконання.

7. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 1102,40 (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) грн.

8.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 27 січня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 31 січня 2017 року.