Справа № 825/1536/15-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2017 р. м. Київ К/800/36059/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),
Олексієнка М.М.,
Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 та в/ч НОМЕР_1 . Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію в сумі 6202 грн. 24 коп.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги.
Судами встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18 березня 2014 року № 20 ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та призначений начальником групи соціального захисту ІНФОРМАЦІЯ_5 , зарахований до списків особового складу військового комісаріату та на всі види забезпечення.
З 18 березня 2014 року позивача не було зараховано на продовольче забезпечення у зв`язку з мобілізацією, в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування.
Згідно з наказом тво військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 2 січня 2015 року № 2 (додаток 9) ОСОБА_1 встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за грудень 2014 року в розмірі 405,26 грн., наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 4 лютого 2015 № 90 (додаток 9) за період з 1 січня 2015 року по 31січня 2015 року - 546,22 грн. , наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 4 березня 2015 року № 169 (додаток 9) за лютий 2015 року - 493,36 грн., наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 6 ківтня 2015 року № 244 (додаток 9) визначено за березень 2015 року - 211,44 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки грошова компенсація замість встановлених норм харчування позивачу була нарахована, але не була виплачена, позивач має право на її отримання.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нарахована позивачу грошова компенсація в сумі 6202,24 грн. замість належних норм харчування військовослужбовцям, призваним у зв`язку з мобілізацією, не може бути виплачена позивачу, оскільки на час звернення його до суду він вже не мав статусу військовослужбовця, призваного у зв`язку з мобілізацією, так як був звільнений зі служби 12 березня 2015 року.
Згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом н пункту 1 приміток до "норми № 1 - загальновійськова" норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 426, за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2.3 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002р. № 402 (далі Положення), у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Згідно пункту 2.10 Положення за час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за термін, що не перевищує загального строку позовної давності відповідно до чинного законодавства позовна давність.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачу належить грошова компенсація замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно та за період з грудня 2014 року по березень 2015 року включно 6202,24 грн., яка нарахована, але не була виплачена.
Посилання апеляційного суду на положення частини першої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ, рішення Верховного Суду України, викладені в постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-79а15, в даному випадку є безпідставними, оскільки Верховний Суд України, вирішуючи питання про усунення неоднакового застосування статті 9-1 вище згаданого Закону, виходив з того, що не мають права на компенсацію звільнені з військової служби за речове майно.
Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що Чернігівський ОВК несвоєчасно надав в/ч НОМЕР_1 документи на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування.
За таких обставин судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.
За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.
Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року скасувати, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року залишити в силі.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

В.В. Швець