Справа № 295/8881/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2017 р. Справа № 295/8881/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "01" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними щодо призначення та нарахування пенсії, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі виконати ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом призначення пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що разом становить 8295,00 грн., стягнути з відповідача різницю за невиплачену пенсію, передбачену ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у тому розмірі, що виплачується за період з 03.02.2006 року по 01.07.2016 року, тобто за 125 місяців, що складає 812500,00 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. за понесені страждання.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що ухвала суду від 01.12.2016 постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції покликався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 106 КАС України, а саме: відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги про відшкодування моральної шкоди, в чому вона полягає, якими неправомірними діями заподіяна, не надано розрахунку її розміру, відсутнє обґрунтування вимог саме до відповідача; не зазначено докази, які підтверджують кожну обставину, викладену в позові, зокрема, якими доказами підтверджується розмір заподіяної позивачу моральної шкоди; відсутнє посилання на правові норми, відповідно до яких позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, а містяться лише загальні посилання на статті Конституції України.

Надаючи правову оцінку діям суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, якщо позивач не дотримав якоїсь із вимог до позовної заяви і відсутність певної інформації не дає можливості суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов'язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі, суд залишає позовну заяву без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції не враховував положення КАС України щодо дослідження доказів у сукупності.

Так, відповідно до частини четвертої статті 11 КАС України, судом вживаються передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 49 КАС України сторони мають право надавати докази та брати участь у їх досліджені.

Статтею 111 КАС України суду надано можливість у попередньому судовому засіданні з'ясувати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, приписами частини шостої статті 71 КАС України передбачено, що в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на приписи вказаних статей згаданого процесуального закону незазначення у позовній заяві позивачем доказів, про які йому відомо і які можуть бути використані судом, не може бути перешкодою для відкриття провадження у справі, оскільки суд не позбавлений права на витребування таких доказів і у разі їх ненадання повинен вирішити справу на основі наявних доказів.

Важливо, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв'язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що виявлені недоліки позовної заяви мають формальний характер і не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі, та розглянути спір по суті заявленого позову, а виявлені недоліки є незначними та можуть бути усунуті судом шляхом опитування позивача в судовому засіданні, витребування доказів тощо.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "01" грудня 2016 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10004

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4 - представнику позивача: ОСОБА_4 - АДРЕСА_2