Справа № 826/12828/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 807010001/2015/000023/1 від 01.03.2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № /2015/00023 від 01.03.2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 26 жовтня 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 30.10.2014 року між ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» (покупець) та НК «Роснєфть» (продавець) було укладено контракт № 100014/10663К на постачання бензину та палива дизельного.

Згідно п. 1.2 контракту кількість, якість, асортимент, ціна, строк, базис та інші необхідні умови поставки оговорюються сторонами в додатках чи/або доповненнях, підписаних обома сторонами, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 5.1 контракту ціна на товар, що поставляється по цьому контракту встановлюється в доларах США за метричну тону та визначається згідно додатків, що є невід'ємною частиною цього контракту.

03.02.2015 року між покупцем та продавцем було укладено додаток № 007 до контракту № 100014/10663К.

Відповідно до п. 1.1 додатку № 007 продавець передає, а покупець приймає на умовах СРТ залізнична станція Червоний Хутір та/або станція Червоний Хутір, неетилований бензин марки Регуляр-92 (АИ-95-К5), ДСТУ Р 51105-97 із змінами 1-6, виробництва ВАТ «РНПК», Росія, в подальшому іменоване товар.

Згідно п. 4.1 додатку № 007 ціна на товар, що поставляється по цьому додатку, визначається в доларах США за одну метричну тону та складає 395,67 дол. США.

09.02.2015 року між ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» та ТОВ «Ітек Транс» було укладено договір № 0019ПЦ транспортного експедирування. Згідно умов якого ТОВ «Ітек Транс» зобов'язується організувати виконання послуг, зазначених в п. 1 даного договору.

01.01.2015 року між ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» та ТОВ «Брок-Енерджі» було укладено договір доручення № 0018ПЦ. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Брок-Енерджі» зобов'язувалося, як повірений, надавати комплекс митно-брокерських послуг, перелік яких визначено в п. 1.1 зазначеного договору.

Виконуючі зобов'язання за договором № 0018ПЦ, ТОВ «Брок-Енерджі» 28.02.2015 року на вантаж неетиловий бензин марки Регулятор-92 (АИ-92-К5) (загальна кількість 267, 250 т) виготовлення ВАТ «РНПК», який було поставлено на залізничну станцію Купянськ-Сортувальний Південної залізниці на підставі додатку № 007 від 03.02.2015 року до контракту № 100014/1066К, було подано Харківській митниці Державної фіскальної служби України вантажно-митну декларацію в якій було визначено митну вартість вантажу за ціною додатку № 007 від 03.02.2015 року до контракту № 100014/1066К на рівні 395,67 дол. США за тону метричну.

01.03.2015 року Харківською митницею ДФС (м/п «Куп'янськ») було прийнято рішення № 807010001/2015/000023/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено оцінювану вартість товару на 356,59 дол. США за одиницю.

На підставі прийнятого рішення Харківською митницею ДФС; м/п «Куп'янськ» винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807010007/2015/00023.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стало те, що представником митного брокера «Брок - Енерджі» не в повній мірі були надані додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пп. 2.12 п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 362 від 13.07.2012 року (далі - Методичні рекомендації), посадовими особами підрозділу митного оформлення було здійснено перевірку наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість, за результатами чого було встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року (далі - Порядок заповнення митних декларацій), у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів документи.

Так згідно відомостей, відображених у графі 44 митної декларації № 807010001/2015/001675 від 28.02.2015 року декларантом для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 26.02.2015 №100/2012/0000095;

- транспортна накладна від 20.02.2015 № АЦ099450;

- проформа - інвойс від 10.02.2015 № 910;

- зовнішньоекономічний договір від 30.10.2014 № 100014/10663К;

- додаток до зовнішньоекономічного договору від 03.02.2015 № 007;

- договір про надання послуг митного брокера від 01.01.2015 № 0018ГГЦ;

- сертифікат відповідності від 26.02.2015 UA1.145.0010372-15;

- декларацію про відповідність від 26.02.2015 №00198;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 20.02.2015 № 2720;

- декларацію про походження товару від 10.02.2015 № 910;

- звільнення від сплати додаткового імпортного збору № 6;

- лист від 17.02.2015 № 00158 (бюлетень);

- лист від 03.02.2015 № 6-10079 (по вартості);

- лист від 20.02.2015 № 00191;

- паспорт якості від 18.02.2015 № 03574;

- експортна декларація № 10006120/130215/0000293 від 13.02.2015.

За результатами аналізу зазначених документів, проведеного посадовою особою митниці, були виявлено, що ці документи містять розбіжності, що підтверджується наступним.

Відповідно до додатку до зовнішньоекономічного договору № 007 від 03/02/2015 проформи - інвойсу від 10.02.2015 № 910 та експортної декларації від 13.02.2015 № 10006120/130215/0000293 здійснено поставку товару в кількості 275 000 кг загальною вартістю 108 809, 25 дол. США, однак, згідно митної декларації від 28.02.2015 № 807010001/2015/001675 здійснено поставку товару в кількості 267 250 кг (відомості відображено у графі 38 митної декларації) та загальною вартістю 105 742, 8075 дол. США (відомості відображено у графі 42 митної декларації).

Згідно паспорта якості № 03574 для товару «Неэтилированный бензин марки Регуляр - 92 (АИ-92-К5)», виданого виробником товару, дата виготовлення, відбору зразку товару та дата проведення випробовувань - 18/02/2015 у той час як експортна декларація № 10006120/130215/0000293 датована 13.02.2015.

Крім цього за результатами аналізу зазначених документів, проведеного посадовою особою митниці, було виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується наступним.

Відповідно до п. 6.1. зовнішньоекономічного договору № 100014/10663К від 30.10.2014: «Оплата за товар, поставляемый по настоящему контракту, будет производиться покупателем ... на условиях отсрочки платежа за товар или на условиях предоплаты 100 % предварительной стоимости или 100 % стоимости товара по выбору продавца».

Згідно п.6.1.1. зовнішньоекономічного договору від 30.10.2014 № 100014/10663К: «В случае использования предоплаты, покупатель обязуется произвести предоплату 100 % предварительной стоимости товара или 100 % стоимости товара, указанной в соответствующем приложении и/или дополнении к Контракту не позднее чем за 2 рабочих дня до даты отгрузки товара с завода-производителя и/или пункта отгрузки, против предъявления предварительного инвойса...»

Відповідно до п.6.2 зовнішньоекономічного договору № 100014/10663К від 30.10.2014: «В случае использования отсрочки платежа: покупатель производит оплату стоимости партии товара по факту его поставки в течение 30 календарных дней с даты коммерческого инвойса продавца...».

Як зазначалося вище, під час митного оформлення митної декларації № 807010001/2015/001675 від 28.02.2015 декларантом було надано до Харківської митниці ДФС саме Додаток до зовнішньоекономічного договору від 03.02.2015 № 007 та проформу - інвойс від 10.02.2015 № 910. Разом з цим суд звертає увагу на те, що жодного комерційного інвойсу декларантом до Харківської митниці ДФС надано не було.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України до переліку документів, які підтверджують митну вартість відносяться, якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій у 44 графі митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. Згідно Класифікатора документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, банківському платіжному документу, що стосується товару, відповідає код « 3001».

Отже, в разі здійснення оплати товару на умовах 100 % передоплати, декларант під час митного оформлення повинен був надати до Харківської митниці ДФС банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, при цьому у графі 44 митної декларації від 28.02.2015 № 807010001/2015/001675 мало бути зазначено код документа згідно з класифікатором документів « 3001» та відповідні реквізити вищезазначених документів.

Однак, у порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України декларантом під час митного оформлення товару позивача не було надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, що підтверджується відсутністю у графі 44 митної декларації №807010001/2015/001675 від 28.02.2015 коду « 3001» та реквізитів платіжних документів.

Отже, подані декларантом під час митного оформлення документи, що мають підтверджувати митну вартість товарів, містили розбіжності, не містили всіх відомостей щодо ціни,яка була фактично сплачена за ці товари, що стало підставою для застосування ч. 3 ст. 53 МК України.

Крім цього, відповідно до пп.пп. 2.4, 2.5 п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій, посадовими особами підрозділу митного оформлення було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

На момент митного оформлення у митного органу була наявна цінова інформація на подібний товар «Бензин неетильований марки Регуляр - 92 (АИ-92-К5)» на рівні 483,5 $/т за даними Єдиної аналітичної інформаційної системи (ЄАІС) з урахуванням країни походження та виробника, яка відрізнялася від заявленої вартості, тому у відповідача виникли сумніви у її об'єктивності.

Дані обставини були підставою для запиту у декларанта додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України.

У зв'язку з вищевикладеним, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 МК України було проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Проведення консультації та витребування додаткових документів відображено у електронних повідомленнях декларанту (копії надані позивачем до позову).

Зокрема серед документів, витребуваних від декларанта, було зазначено й виписку з бухгалтерської документації.

Також декларанту було повідомлено, що митна вартість на ідентичний товар складає 483,51 $/т. Вказане електронне повідомлення було надіслано позивачу 01.03.2015 року, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, колегія суддів зазначає, що вказане спростовує висновок суду першої інстанції про те, що митницею не доведено до позивача інформацію про ціну ідентичного товару.

Крім того, слід зазначити, що виходячи з положень частини 6 статті 55 Митного кодексу України консультації проводяться письмово лише на вимогу декларанта. Будь-яких звернень з цього приводу від декларанта до митниці не надходило.

Однак, жодних додаткових документів для усунення розбіжностей та підтвердження числового значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена декларантом до Харківської митниці ДФС надано не було. Натомість листом від 28.02.2015 № 24-Т тобто безпосередньо у день подання митної декларації від 28.02.2015 № 807010001/2015/001675 та проведення консультації, декларант звернувся до Харківської митниці ДФС з проханням прийняти рішення стосовно митної вартості по митній декларації №807010001/2015/001675 від 28.02.2015, не дотримуючись 10-денного терміну за наявною в митниці інформацією.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що для запиту у декларанта додаткових документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, стали обґрунтовані підстави митного органу вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів у відповідності до вимог ст. 54 МК України.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 01.03.2015 № 807010001/2015/000023/1 зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 58 МК України, зокрема: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України; у зв'язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв'язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості (копія була додана до заперечень на позов).

Однак суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не надав належної правової оцінки вищевикладеним обставинам справи та доказам, наданим Харківською митницею ДФС на підтвердження своєї правової позиції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено (п. 4 ч. 2 ст. 53).

Пунктом 1 ч. 4 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарі зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеним особами документах усіх відомостей, що. підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) розрахунки згідно з цією статтею робляться на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню; використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (ч. 21 ст. 58).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 2 ч. 6 ст. 54); невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару, умовам наведеним у главі 9 МК України (п. 3 ч. 6 ст. 54).

Враховуючи зазначені положення МК України Харківською митницею ДФС було прийняте рішення про неможливість застосування до товару позивача, заявленого до митного оформлення за електронною МД від 28.02.2015 № 807010001/2015/001675, основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 57 МК України митним органом було послідовно проаналізовано можливість визначення митної вартості товару позивача за другорядними методами.

Обґрунтування неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів, відповідно до вимог ст.ст. 59-63 МК України, також відображене у гр. 33 рішення про коригування митної вартості від 01.03.2015 № 807010001/2015/000023/1.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України винесені у межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, з урахуванням наданих декларантом документів.

При винесенні рішень та карток відмови відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, підстав для скасування оскаржуваних рішень та картки відмов не вбачається. Відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині повернення із Державного бюджету платежів, сплачених при митному оформленні товару.

Згідно із висновком Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, який є обов'язковим для врахування при вирішенні спору в силу ч. 2 ст. 162 та ст. 244-2 КАС України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів (постанова ВСУ від 10 квітня 2012 року у справі № 21-52а12).

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції перелічив, які саме документи подавалися позивачем до митного оформлення, проте їх не дослідив, правової оцінки належності таких документів для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару, не надав, у зв'язку із чим прийняв рішення за неповного з'ясування обставин у справі та з порушенням норм матеріального права.

Водночас, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку, колегія суддів встановила наявність підстав для виникнення у митниці обґрунтованого сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів, зважаючи на те, що декларантом подано неповні відомості, в тому числі щодо порядку оплати за товар, а також не надано документів, які могли мати безпосередній вплив на числові значення складових митної вартості товарів.

На думку апеляційного суду, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого рішення про коригування митної вартості та картки відмови, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції, який, приймаючи рішення про задоволення вимог позивача, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив постанову з порушенням норм матеріального права.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» - відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 26.01.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.