Справа № 802/1627/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1627/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

24 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Стаднік Л.В.,

за участю:

представника позивача: Черпітяк Оксани Володимирівни

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

10 січня 2017 року на адресу суду від відповідача надійшло доповнення до апеляційної скарги.

Відповідач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу виданого Вінницькою ОДПІ 08 червня 2016 року № 1735 позивачем було проведено позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем вимог абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України внаслідок заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 27 464,06 грн. за 2012 рік, які відображені в акті перевірки № 1745/17 від 01.07.2015 року (а.с.12-14), на підставі якого 23.07.2015 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 004927701 про збільшення ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 27 464,06 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 6866,02 грн., а всього на суму 34 330,08 грн. (а.с. 11).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі № 802/3731/15-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено та залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року (а.с. 38-43).

У січні 2016 року відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 29-31).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року відкрите касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 (а.с. 28).

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції набуло законної сили, Вінницькою ОДПІ 29.12.2015 року на адресу відповідача направлено податкову вимогу за № 4038-23 про сплату податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 39 260,07 грн., в тому числі 27 464,06 грн. грошових зобов'язань, 6866,02 грн. застосованих штрафних санкцій та 4929,99 грн. нарахованої пені (а.с. 9).

Вищезазначену податкову вимогу вручено особисто ОСОБА_3 30.12.2015 року

Оскільки відповідачем борг не сплачений, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу положень ст. 67 Конституції України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України відповідач як платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Вінницької ОДПІ № 004927701 від 23.07.2015 року, скористався вищезазначеним правом на оскарження рішень контролюючого органу та оспорив вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року по справі № 802/3731/15-а у задоволенні відповідного позову відмовлено та залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року.

Враховуючи положення ч. 3, 5 ст. 254 КАС України така постанова набрала законної сили 23.12.2015 року, а саме з моменту проголошення апеляційним судом ухвали про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 14 867,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3716,89 грн., що були визначені Вінницькою ОДПІ згідно з податковим повідомленням-рішенням № 004927701 від 23.07.2015 року, на підставі п. 56.18 ст. 56 ПК України вважаються узгодженими починаючи з 24.12.2015 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що факт відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року не впливає на факт узгодження спірних грошових зобов'язань та не свідчить про необхідність зупинення провадження у цій справі до часу прийняття Вищим адміністративним судом України рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня (п. 129.1 ст. 129 ПК України). В такому разі нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

В силу вимог п. 129.1.4 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, оскільки грошове зобов'язання відповідача з податку на доходи фізичних осіб в сумі 27 464,06 грн. було самостійно визначене контролюючим органом за результатами перевірки і таке зобов'язання відповідачем не сплачене у встановлений законом строк, застосування до відповідача штрафних санкцій та нарахування пені є правомірним.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, за фізичною особою ОСОБА_3 рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 39 260,07 грн.

При цьому грошове зобов'язання на вказану суму у визначеному законом порядку узгоджене та визнається податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 цього Кодексу у разі коли в платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи 30.12.2015 року відповідачу була вручена податкова вимога № 4038-23 від 29.12.2015 року на суму 39 260,07 грн., після чого податковий борг не був погашений.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, судова колегія приходить до висновку, про наявність у контролюючого органу права на стягнення з фізичної особи ОСОБА_3 податкового боргу, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню..

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При аналізі вищенаведених обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до твердження, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В силу статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 січня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.