Справа № 2а-4764/10/2570
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4764/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2010 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клопота С.Л. при секретарі Герасенко А.В. за участю позивача розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та уточнивши позовні вимоги просить:
1. Визнати неправомірними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за нестачу майна автомобільної служби військової частини НОМЕР_2 на суму 28344 грн. 9 коп.
2. Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 4.02.2010 р. № 204.
Свої вимоги обґрунтував тим, що при винесенні наказу про притягнення його до матеріальної відповідальності були порушені норми чинного законодавства, як то порушений порядок притягнення та відсутні докази причетності позивача до нестачі товаро-матеріальних цінностей.
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився. Про розгляд справи сповіщалися належним чином. Суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, на підставі доказів наявних у справі.
Судом заслухано позивача, досліджено матеріали справи.
В судовому засіданні встановлено, що до 02.10.2007 р. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
05.11.2007 р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 220 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , у наказі було зазначено: «справи та посаду здав».
З 02.10.2007 р. по теперішній час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
17 березня 2009 р., тобто через 1 рік і 4 місяці після виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , у військову частину НОМЕР_1 надійшло клопотання командира військової частини НОМЕР_2 від 12.03.2009 р. № 338 про притягнення позивача до матеріальної відповідальності за нестачу майна автомобільної служби, яку він допустив під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Отримавши дане клопотання командир військової частини НОМЕР_1 надав його на розгляд начальнику фінансово-економічної служби та юрисконсульту, що підтверджує резолюція командира військової частини НОМЕР_1 на клопотанні командира військової частини НОМЕР_2 . Вивчивши дане клопотання юрисконсульт військової частини НОМЕР_1 зробив висновок, що підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності немає, про що зробив відповідний запис на клопотанні командира військової частини НОМЕР_2 від 12.03.2009р. № 338.
Вивчивши дане клопотання та додані до нього документи, командир військової частини НОМЕР_1 надіслав командиру військової частини НОМЕР_2 повідомлення від 20.03.2009 р. № 348 у якому зазначив ряд причин по яким притягнути мене до матеріальної відповідальності немає правових підстав.
22.12.2009 р. у військову частину НОМЕР_1 повторно надійшло клопотання командира військової частини НОМЕР_2 № 1515 від 21.12.2009 р. про притягнення позивача до матеріальної відповідальності за нестачу майна автомобільної служби, яку я нібито допустив під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Отримавши дане клопотання командир військової частини НОМЕР_1 поставив на ньому резолюцію юрисконсульту ознайомитись, доповісти.
Вивчивши дане клопотання та додані до нього документи командир військової частини НОМЕР_1 надіслав командиру військової частини НОМЕР_2 повідомлення від 30.12.2009 р. № 1628 у якому знову, посилаючись на вимоги нормативно-правових актів зазначив ряд причин по яким притягнути мене до матеріальної відповідальності немає правових підстав.
4 лютого 2010р. у військову частину НОМЕР_1 втретє надійшло аналогічне попереднім клопотання командира військової частини НОМЕР_2 № 119/1 від 03.02.2010 р. про притягнення позивача до матеріальної відповідальності за нестачу майна автомобільної служби, яку він допустив під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Розглянувши вказане клопотання командир військової частини НОМЕР_1 прийняв рішення про притягнення позивача до матеріальної відповідальності та видав наказ від 04.02.2010р. № 204 «Про відшкодування шкоди заподіяної державі майором ОСОБА_1 », яким позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 28344,09 грн.
Відповідно до ст. 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995р. № 243 (далі Положення) якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування ним шкоди то матеріали розслідування надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності.
Командиром військової частини НОМЕР_2 матеріали розслідування на адресу військової частини НОМЕР_1 перший раз були відправлені через 13 днів після проведення розслідування, наказу про результати розслідування взагалі на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено не було.
В порушення ст. 29 Положення командиром військової частини НОМЕР_1 позивача було притягнено до матеріальної відповідальності на підставі документів, які були надіслані у військову частини НОМЕР_1 не через 5 днів з моменту завершення розслідування, а через більш ніж 2 місяці.
Окрім того в наказі про виключення позивача зі списків військової частини зазначено, що він: «справи та посаду здав».
З цього можна зробити висновок, що він здав і товаро-матеріальні цінності (далі ТМЦ), які знаходились у нього під звітом.
Відсутність у військової частини НОМЕР_2 актів прийому передачі ТМЦ не свідчить про те, що при здачі позивачем справ та посади, такі акти не складались.
З моменту виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_3 і до складання акту про проведення службового розслідування минуло 1 рік та чотири місяці.
Ні сам акт ні матеріали перевірки не містять посилань чи доказів того, що нестача ТМЦ відбулася саме у період їх знаходження під звітом у позивача а не потому.
Окрім того, сам акт містить вказування на те, що з моменту виключення позивача зі списків військової частини і до часу проведення перевірки, матеріально-відповідальна особа взагалі не призначалась.
Таким чином в порушення вимог п. 3 наказу Міністра оборони України від 15.03.2004р. № 82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗС України» командир військової частини НОМЕР_1 притягнув позивача до матеріальної відповідальності на підставі не об`єктивно проведеного розслідування та яким не були встановлені усі обставини справи.
Враховуючи наведене вище дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності не гуртуються на законі і підлягають визнанню неправомірними, а сам наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності підлягає скасуванню.
За таких підстав позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст., ст. 11, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.
Визнати неправомірними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за нестачу майна автомобільної служби військової частини НОМЕР_2 на суму 28344 грн. 9 коп.
Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 4.02.2010 р. № 204.
Стягнути на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судових витрати за рахунок Державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова виготовлена в повному обсязі 16.09.2010 р.

Суддя Клопот С.Л.