Справа № 818/1624/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. Справа №818/1624/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Литовченко Г.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, третя особа Роменська районна державна адміністрація про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), третя особа - Роменська районна державна адміністрація (далі - Роменська РДА), в якому просить зобов'язати відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної форми власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Перекопівської сільської ради Роменського району Сумської області та прийняти рішення у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом від 08.11.2016 року позивачу роз'яснено, що питання надання дозволу відноситься до повноважень районної державної адміністрації. В подальшому позивач звернувся до Роменської РДА із аналогічною заявою, однак в її задоволенні було також відмовлено. Позивач не погоджується із такими рішеннями, оскільки на його думку, повноваженнями щодо виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) наділений центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальний орган - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. На підставі свідоцтва про право на спадщину позивачу видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,13 га без визначення меж цієї частки в натурі. Позивачу необхідно звернутись до районної державної адміністрації, яка повинна надати дозвіл на відведення земельного паю натурі. Тобто дане питання не відноситься до компетенції ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а позивачу необхідно звернутись до Роменської РДА.

Представник третьої особи - Роменської РДА, в судове засідання не з'явився, до суду надіслав письмовий відзив в якому проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначив, що Земельним кодексом України до повноважень районних державних адміністрації віднесено питання надання земельних ділянок у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для виключного кола потреб, встановлених ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_2 від 12.11.2014 року ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай) розміром 4,13 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.11-12).

В листопаді 2016 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована на території Перекопівської сільської ради Роменського району Сумської області.

У відповідь на заяву, листом від 08.11.2016 року № П-11918/0/5-16/5911/6-16, ГУ Держгеокадастру у Сумській області повідомило позивача про те, що дане питання не відноситься до його компетенції, а з відповідною заявою позивачу необхідно звернутись до Роменської РДА (а.с.13-14).

У відповідь на звернення ОСОБА_3, листом від 13.09.2016 року № 2652 (а.с.15-16), Роменська РДА повідомила позивача про те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-17 внесено зміни, в тому числі, до ст. 122 Земельного кодексу України, в зв'язку з чим, повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів у власність або у користування для всіх потреб належить ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Крім того, позивачу також роз'яснено, що відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" деякі повноваження щодо надання дозволів на виділення земельних ділянок (паїв) у натурі (на місцевості) належать районним держаним адміністраціям, і у звя'язку з неоднозначним законодавчим регулюванням вказаного питання (щодо визначення органу), позивач має право звернутись до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Частина 3 ст. 13 вказаного Закону визначає, що дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Аналогічні норми містять статті 31-32 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 7 Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Суд наголошує на тому, що вирішуючи питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач як суб'єкт владних повноважень повинен неухильно дотримуватися принципу належного урядування.

Так, пунктом 70 рішення Європейського суду з прав людини "Рисовський проти України" від 20.10.2011 року Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Складовими принципу належного урядування є ефективність та результативність сутність яких полягає у тому, щоб усі процедури спрямовувалися на досягнення результату, який задовольняє потреби суспільства.

Отже, зважаючи на принцип належного урядування, суд зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області зобов'язане вказати усі підстави, які обумовили прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд зазначає, що в ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України наведено вичерпний перелік підстав з огляду на які приймається рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи визначені в статті 118 Земельного кодексу України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюються виключно органами, визначеними у ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року по справі № 21-358а13.

Досліджений судом лист ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 08.11.2016 року № П-11918/0/5-16/5911/6-16 не містить остаточного вирішення питання, яке було підставою для звернення.

Суд зазначає, що вид земельної ділянки, на яку позивач просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля) за межами населеного пункту, відноситься до компетенції саме ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а тому відповідач повинен розглянути дану заяву по суті та прийняти вмотивоване рішення щодо надання дозволу чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Фактично відповідач не розглянув по суті звернення позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), а зазначив, що дане питання не відноситься до компетенції ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної форми власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Перекопівської сільської ради Роменського району Сумської області та прийняти рішення у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.11.2016р. №П-11918/0/5-16 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 4,13 гектарів (в розмірі земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної форми власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Перекопівської сільської ради Роменського району Сумської області та прийняти рішення у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 30.01.2017 року.

Суддя С.М. Гелета