Справа № 815/2982/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2982/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - Хвостікової Ольги В'ячеславівни та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" - Гудкової Наталії Федорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" (далі - ТОВ "ІТЛ") звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.2014р. № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що при формуванні податкового кредиту за перевіряємий період, Товариством у повному обсязі дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту за період червень 2014 року відповідні суми податку на додану вартість, сплачені у ціні отриманих послуг, у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з ТОВ "Ав Блек Голд", що, серед іншого, підтверджується податковими накладними, виписаними та оформленими контрагентом з урахуванням вимог Податкового кодексу України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року позовні вимоги ТОВ "ІТЛ" задоволено, суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення відповідача від 31.10.2014р. №, та стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства суму сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду, представником відповідача подана апеляційна скарг, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не з'ясовані усі обставини, що мають значення у справі, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 06 жовтня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, на підставі Наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.10.2014р. №2252, та згідно повідомлення від 03.10.2014 р. №635, головним державним ревізор-інспектором відділу супроводження особливо важливих перевірок управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Висоцьким Ю.А., проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Інтер Транс Лоджістікс" щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Ав Блек Голд" за період червень 2014 року.

За наслідками перевірки складено акт №5546/15-53-22-3/36553339 від 13.10.2014 року, за висновками якого ТОВ "ІТЛ" занижено податок на додану вартість за червень 2014 року, внаслідок чого порушено вимоги п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі складеного акта Податковим органом винесено оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 128345,52 грн. за основним платежем та 32086 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ТОВ "ІТЛ" правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, та базуються на положеннях чинного податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Положеннями п. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "ІТЛ" (Замовник) та ТОВ "Ав Блек Голд" (Виконавець) укладено договір від 30.05.14 №1605, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Виконавець зобов'язується надати Замовнику сюрвейєрні послуги, а Замовник зобов'язується прийняти та сплатити надані послуги, в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання з: проведенню незалежної кількісної і якісної оцінки при огляді автотехніки; оформлення висновків сюрвеєрного обстеження відповідними звітами.

Також, 30 травня 2014 року між ТОВ "ІТЛ" (Замовник) та ТОВ "Ав Блек Голд" (Виконавець) було укладено Договір №1505, відповідно до п.1.1 якого Виконавець надає послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування морських контейнерів з вантажами, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити послуги організовані Виконавцем, на умовах даного договору.

На виконання договорів від 30.05.14: №1505 та №1605 за організацію транспортно- експедиторських послуг та надання сюрвеєрських послуг, ТОВ "ІТЛ" отримані податкові накладні та акти виконаних робіт на загальну суму 770073 грн., у т.ч. ПДВ - 128345,52 грн., (дет. опис наведено на стор. 5-6 акту).

Розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались у безготівковій формі: п/д від 14.07.14 №775 на суму 56215,32 грн., у т. ч. ПДВ 9369,22 грн.

З наявних у справі документів, а саме: Заявок, Рахунків на оплату, Звіту сюрвейєра, Банківських виписок, Податкових накладних, Актів надання послуг, останні складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи завірені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, та відповідно підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а відтак у розумінні ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є первинними документами, що відповідно спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального та фактичного отримання товарів (робіт, послуг).

З наведеного можна дійти висновку про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, що підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку.

Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак таких доказів, в порушення вимог частин першої, другої статті 71 КАС України, Податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та валові витрати, не спростовано.

З акту перевірки вбачається, що підставою для висновку про порушення Товариством норм податкового законодавства, Контролюючий орган посилався на акт ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про неможливість проведення зустрічної звірки від 20.08.2014 року № 2517/26-55-22-13/38192723 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Ав Блек Голд" за період червень 2014 року.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року (справа № 826/17069/14), яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, частково задоволено позов ТОВ "АВ Блек Голд" до ДПІ у Печерському районі, суд визнав протиправними дії щодо внесення змін до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" на підставі акта від 20.08.2014 року №2517/26-55-22-13/38192723 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "АВ Блек Голд" () щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період червень 2014 року"; ДПІ зобов'язано відновити в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року.

Крім того, суд вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві по проведенню документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ "АВ Блек Голд", за результатами якої складено акт від 20 серпня 2014 року №2517/26-55-22-13/38192723 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "АВ Блек Голд" () щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період червень 2014 року".

Окремо, колегія суддів зазначає, що що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апелянта на те, що контрагент позивача не міг надавати послугу, що підтверджується ухвалою Києво-Святошинського районного суду київської області від 15 вересня 2015 року по справі №369/9310/15-к, згідно якої були встановлені фактичні обставини здійснення фіктивної підприємницької діяльності "Ав Блек Голд", виходячи з наступного.

Так, згідно цієї ухвали - директор набувши статусу службової особи суб'єкта підприємницької діяльності - ТОВ "Ав Блек Голд", яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки, діючи всупереч інтересам держави, усвідомлюючи покладену на нього відповідальність, достовірно знаючи, що його діяння мають злочинний характер, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах, бажаючи їх настання, керуючись злочинною метою та корисливим мотивом, умисно ухилився від сплати податку на додану вартість, який входить в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету держави коштів у великих розмірах.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1, що був звільнений від відповідальності зазначеною ухвалою, прийнятий на роботу та призначений на посаду директора ТОВ "Ав Блек Голд" наказом № 9/П від 02.09.2014р., в той час як перевірки позивача щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ "Ав Блек Голд" здійснена за червень 2014 року.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням вимог статті 86 КАС України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу частини другої статті 71 КАС України, покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення. Також, судом першої інстанції встановлено, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку. Тому, колегія суддів також вважає, що вірним є висновок суду щодо правомірного формування позивачем даних податкового обліку по взаємовідносинам з ТОВ "Ав Блек Голд".

Інші доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують та ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 січня 2017 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова