Справа № 500/5273/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 500/5273/16-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Адамов А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльської міської ради Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1»; зобов'язати Ізмаїльську міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - у строки, порядку та у спосіб, які передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII йому незаконно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що неможливо встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями ЗК України, у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність. Однак така підстава для відмови не передбачена чинним законодавством. Позивачу вже тричі було відмовлено у задоволенні поданого клопотання з надуманих підстав. Під час попередніх розглядів поданого клопотання у відповідача не виникло питань щодо підстав подання клопотання та правового регулювання.

Судовими рішеннями за результатами оскарження попередніх відмов позивача вже встановлювалась протиправність дій відповідача щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому відповідачем не у повному обсязі виконуються вказані судові рішення.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та зазначила, що Ізмаїльською міською радою було правомірно прийнято рішення 31 серпня 2016 року № 11265 - VII. В рішенні Ізмаїльської міської ради зазначена причина відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з неможливістю встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями Земельного кодексу України, у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність. Раніше на вказану обставину відповідачем під час розгляду клопотання не було звернуто увагу. Крім того, неможливо зобов'язати розглянути вказане клопотання саме в порядку ст.118 ЗК України, так як цього не просить у клопотанні заявник, а самостійно вирішувати це питання Рада не має права.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1».

Зобов'язано Ізмаїльську міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - у строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

На вказану постанову Ізмаїльською міською радою подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2013 року за № 236178, виданого Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий двоповерховий будинок загальною площею 547,5 кв.м., у тому числі житлова - 101,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльської міської ради Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0748 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), до якої додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

31.10.2014 року Ізмаїльською міською радою Одеської області прийняте рішенням за №4599-VI «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1».

06.05.2015 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської міської ради № 4599-VI від 31.10.2014 року та зобов'язано Ізмаїльську міську раду повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10.10.2014 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0748 га у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у строки, порядок та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. 04.08.2015 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду залишена в силі постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2015р. 31.03.2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2015р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015р. залишені без змін.

Ізмаїльською міською радою на виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 06.05.2015 року було прийнято рішення № 138-VII від 27.11.2015 року «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1», у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації, а саме: розташування земельної ділянки у зоні житлової та громадської мало - та багатоповерхової забудови, у західному планувальному районі м. Ізмаїл, що не є зоною садибної забудови та порушення межею земельної ділянки червоної лінії АДРЕСА_1.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2016 року визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської міської ради № 138-VII від 27.11.2015 року «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1» та зобов'язано Ізмаїльську міську раду повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

14.06.2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду залишена без змін постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2016р.

Ізмаїльською міською радою на виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.03.2016 року було прийнято рішення № 1265-VI від 31.08.2016 року «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1», у зв'язку із неможливістю встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями Земельного кодексу (ст. 93 роз'яснює визначення права оренди земельної ділянки, її строків, умов передачі в оренду, випадків відчуження права оренди, тощо; стаття 123 визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування; ст. 124 визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду; ст. 134 роз'яснює обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність.

Частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вимоги щодо змісту клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки а також документів, що необхідно додати до клопотання встановлені відповідними приписами ЗК України.

Крім того, як вбачається із норм ЗК України статтею 118 чітко визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначення у клопотанні норм закону, якими заявник обґрунтовує своє клопотання, не є обов'язковою вимогою, а отже невірне зазначення правових норм, що регулюють спірне питання, не може бути в даному випадку підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що клопотання позивача від 10.10.2014 р. вже двічі було розглянуто відповідачем із винесенням рішення по суті клопотання, й зазначені позивачем норми ЗК України не викликали у відповідача питань та не створювали перепон для розгляду поданого клопотання через на незрозумілості щодо статті закону, відповідно до якої подана заява.

Порядок звернення із відповідним клопотанням та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд передбачений саме ст. 118 ЗК України, отже із поданої заяви та доданих до неї документів автоматично вбачається про необхідність її розгляду в саме порядку ст. 118 ЗК України.

Іншими нормами не встановлюється порядок звернення із відповідним клопотанням та порядок надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про надуманість підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішенням від 31.08.2016р.

При цьому, у самому оскаржуваному рішенні вказано, що воно приймалось, зокрема, відповідно до ст.118 ЗК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено та з оскарженого рішення не вбачається наявності законних підстав для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Положеннями п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради проводять роботу сесійно. Частиною 5 ст. 46 вказаного Закону встановлено, що сесія Ради скликається за необхідністю, але не рідше одного разу на квартал, а з питань відводу земельних ділянок - не рідше одного разу на місяць.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, вирішення питань щодо земельних відносин як Законом України «Про місцеве самоврядування», так і Земельним кодексом України дійсно віднесено до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і повинно вирішуватись на засіданні сесії.

Враховуючи, що встановлена протиправність рішення Ізмаїльської міської ради №1265-VI від 31.08.2016р. за клопотанням позивача і це рішення підлягає скасуванню, суд першої інстанції вірно зобов'язав Ізмаїльську міську раду повторно розглянути зазначене клопотання на черговій сесії та прийняти відповідне рішення по суті.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ізмаїльської міської ради Одеської області залишити без задоволення, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян