Справа № 818/15/17
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 р. Справа № 818/15/17

Сумський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України, Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, в якому просить визнати протиправними дії Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо відмови в проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв'язку з відставкою як судді в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв'язку з відставкою як судді в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.1993 р. Рішенням XV сесії XXI скликання Сумської обласної Ради народних депутатів її було обрано на посаду судді Шосткинського міського суду Сумської області. На підставі наказ в.о. начальника Управління юстиції Сумської обласної державної адміністрації № 50-л від 05.08.1993 р. приступила до виконання обов'язків на вказаній посаді. Починаючи з 18.09.2003 р. відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1205-4 від 18.09.2003 р. обіймала посаду судді Шосткинського міського суду безстроково. 27.03.2004 р. відповідно до Указу Президента України № 358/2004 від 23.03.2004 р. ОСОБА_1 переведено на посаду судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" № 1600-VIII від 22.09.2016 р. її звільнено з посади судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та на підставі відповідного наказу голови Шосткинського міськрайонного суду № 18-ОС від 03.10.2016 р. "Про відрахування зі штату Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1." відраховано зі штату суду. На час звільнення стаж на посаді судді склав понад 23 роки. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до голови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про виплату вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на підставі ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції від 27.03.2014 р. та Рішення Конституційного суду України № 10-рп/2013 від 19.11.2013 р. За результатами розгляду заяви на підставі наказу голови суду "Про виплату вихідної допомоги судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1., яка вийшла у відставку" № 20-ОС від 17.10.2016 р. прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі трьох місячних заробітних плат судді за останньою посадою відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Дану виплату мав здійснювати відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області. В подальшому наказ про виплату вихідної допомоги № 20-ОС було скасовано на підставі наказу голови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 24-ОС від 01.11.2016 р., який фактично мотивовано тим, що на суддів, звільнених з посади постановами Верховної Ради України, прийнятими до 30.09.2016 р., не поширюються норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII, тому підстави для виплати вихідної допомоги суддям у зв'язку з відставкою відсутні.

На думку позивача, такі дії відповідачів не відповідають вимогам ст.ст. 22, 64, 126 Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Також частиною 6 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді. Про недопущення звуження обсягу гарантій суддів неодноразово вказувалося і Конституційним Судом України (рішення № 18-рп/2011 від 14.12.2011 р., № 6-рп/99 від 24.06.1999 р., № 5-рп/2002 від 20.03.2002 р., № 19-рп/2004 від 01.12.2004 р., № 4-рп/2007 від 18.06.2007 р., № 10-рп/2013 від 19.11.2013 р.).

Станом на 05.08.2013 р. стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді склав 20 років, тобто з цього часу набуто право на відставку та на отримання вихідної допомоги відповідно до ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції до 27.03.2014 р. Таким чином, продовжуючи працювати на посаді судді, позивач уже мала набуте нею право в установленому законом порядку на отримання задекларованої державою вихідної допомоги при виході у відставку, що є одним із елементів гарантії незалежності суддів. Тому відповідач повинен був керуватися нормами законодавства, чинними на час виникнення права позивача на відставку, а саме на 05.08.2013 р., і нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Просить позов задовольнити.

Відповідач, територіальне управління Державної судової адміністрації України, проти позову заперечив, зазначив, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання суді і гарантій недоторканності, а також набуття прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання. У даному випадку реалізація права позивача на звільнення у зв'язку з відставкою відбулася в момент прийняття Верховною Радою України відповідної постанови, тобто 22.09.2016 р., тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, чинних на час прийняття такої постанови. Отже, оскільки звільнення позивача у зв'язку з поданням заяви про відставку пов'язане прийняттям Верховною Радою України постанови від 22.09.2016 р. № 1600-VIII "Про звільнення суддів", а стаття 136 Закону "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній на момент прийняття постанови про звільнення, була виключена відповідно до положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", правові підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги ОСОБА_1 відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач, Шосткинський міськрайонний суд Сумської області, позов не визнав, зазначив, що у суду відсутні правові підстави для виплати вихідної допомоги суддям у зв'язку з відставкою.

У судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі (а.с.30).

У судове засідання представники відповідачів також не прибули, просили суд розглянути справу без участі їх представників (а.с.29,39).

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.07.1993 р. Рішенням XV сесії XXI скликання Сумської обласної Ради народних депутатів ОСОБА_1 обрано на посаду судді Шосткинського міського суду Сумської області (а.с.11). 27.03.2004 р. відповідно до Указу Президента України № 358/2004 від 23.03.2004 р. ОСОБА_1 переведено на посаду судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

Постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 22.09.2016 р. № 1600-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.14-15).

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до голови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про виплату вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на підставі ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції до 27.03.2014 р. та Рішення Конституційного суду України № 10-рп/2013 від 19.11.2013 р. (а.с.16).

За результатами розгляду заяви на підставі наказу голови суду "Про виплату вихідної допомоги судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1., яка вийшла у відставку" № 20-ОС від 17.10.2016 р. прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі трьох місячних заробітних плат судді за останньою посадою відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів". В подальшому наказ про виплату вихідної допомоги № 20-ОС було скасовано на підставі наказу голови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 24-ОС від 01.11.2016 р. (а.с.18,19).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час винесення постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 22.09.2016 р. № 1600-VIII, далі - Закон) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до ст. 122 Закону порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

У рішенні Конституційного Суду України від 19.11.2013 р. N 10-рп/2013 зазначено, що в Основному Законі України закріплено вичерпний перелік підстав для звільнення судді з посади, що унеможливлює законодавче розширення чи звуження цього переліку. Відповідно до повноважень, передбачених пунктом 3 частини першої статті 85, пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, Верховна Рада України має право визначати в законах України порядок, умови та наслідки звільнення судді з посади.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (п. 3.1 п. 3 рішення).

Відповідно до абз. 3 п. 7 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10 червня 1997 року N 503/97 акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Отже, чинним законодавством України визначений порядок реалізації права судді на звільнення, яке починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

Враховуючи викладене, реалізація права позивача на звільнення у зв'язку з відставкою відбулася в момент прийняття Верховною Радою України відповідної постанови, тобто 22.09.2016 р., тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, чинних на час прийняття такої постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. N 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У свою чергу, що стосується посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011, від 18.06.2007 р. № 4-рп/2007 та від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004 р. як на підставу задоволення позовних вимог та виплати їй вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, суд зазначає, що в даних рішеннях Конституційний Суд України не відносить вихідну допомогу до конституційних гарантій незалежності судді, а їх невиплату - до звуження конституційних прав судді.

Так, відповідно до п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 р. N 10-рп/2013 Конституційний Суд України вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

У даному випадку на час звільнення позивача з посади судді був чинний Закон України "Про судоустрій і статус суддів", з якого відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення статті 136 із Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Конституційним Судом України не приймалося.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", чинна на час звільнення позивача, не передбачає право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв'язку з відставкою в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Опімах