Справа № 826/7453/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 січня 2017 року м. Київ К/800/36830/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофіївни, Управління державно реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 17888594 від 10 грудня 2014 року о 18:59:13 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною про реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 82) за ОСОБА_1 на підставі договору №8693, виданого 13 грудня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 17888787 від 10 грудня 2014 року о 19:13:19 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 82) за ОСОБА_6 на підставі договору №5554, виданого 10 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 17888979 від 10 грудня 2014 року о 19:26:15 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною про обтяження об'єкту нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 82) на підставі неповного розрахунку за відчужуваний об'єкт;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25893525 від 05 листопада 2015 року о 16:45:52 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною про припинення обтяження об'єкту нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 82);

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25918551 від 06 листопада 2015 року о 16:24:19 прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмилою Єрофеївною про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 82) за ОСОБА_5 на підставі договору №1403, виданого 06 листопада 2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмилою Єрофеївною.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року - задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року - скасовано.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофеївни, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. києві, треті особи: ОСОБА_5 ОСОБА_6 про скасування рішень - закрито.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначене вище судове рішення, направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з положеннями статті 461 Закону України «Про нотаріат» нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора.

Відповідно до частин першої і третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень статей 321, 386 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Так, у межах даної справи позивач, вважаючи, що його право власності порушено, звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства УкраїниЮ, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п. 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2016 року у справі №806/3787/13-а.

Натомість, способи захисту права власності передбачені Главою 29 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Позивач звернулась до суду за захистом права на нерухоме майно, а тому, як правильно вважає суд апеляційної інстанції, такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою захисту своїх майнових прав та оспорюваних інтересів, які виникли із цивільно-правової угоди, суд апеляційної інстранції дійшов вірного висновку про те, що спір не є публічно-правовим, а стосується оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 частини першої статті 157, частини першої статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції обгрунтовано скасував постанову суду першої інстанції та закрив провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Людмили Єрофіївни, Управління державно реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін