Справа № 824/769/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/769/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Березіна Т.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

24 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Стаднік Л.В.,

за участю:

представника відповідача: Клименка Дмитра Сергійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до прокуратури Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

10 січня 2017 року за вх. № 298/17 на адресу суду від прокуратури Чернівецької області надійшло заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в прохальній частині апеляційної скарги зазначив про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей із трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 18.02.2005 року по 14.12.2015 року працював в органах прокуратури на різних посадах, в тому числі з 12.06.2012 року по 14.12.2015 року у зв'язку із змінами в структурі та штатному розписі призначений на посаду старшого прокурора прокуратури Кельменецького району Чернівецької області. (а.с. 7).

Наказом прокурора Чернівецької області №1197/к від 14.12.2015 року позивача звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Кельменецького району та з органів прокуратури Чернівецької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). (а.с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується розрахунковими листками, в період часу з 02.07.2015 року по 14.12.2015 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу у розмірі, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505, на рівні 1379 гривень. (а.с. 8-11).

Проте, на думку позивача, заробітна плата, за вищевказаний період, повинна була нараховуватись відповідачем виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", а тому вважаючи свої права порушеними та з метою їх відновлення останній звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для виплати позивачу в спірний період заробітної плати в розмірі визначеному частиною 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислуги років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно з частиною третьою статті 81 Закону № 1697-VII, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року-11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року-12 мінімальних заробітних плат.

За правилами статті 89 цього Закону фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення, зокрема, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763 (далі - постанова № 505).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в спірний період заробітна плата позивачу нараховувалась виходячи з розміру посадового окладу визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року№ 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 505 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень статті 81 Закону "№ 1697-VII не передбачено, то прокуратура Чернівецької області не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Наразі, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року у справі №К/800/17570/16.

Зважаючи на встановлені обставини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при нарахуванні заробітної плати позивачу в спірний період, відповідач діяв у спосіб та в межах свої повноважень, передбачених чинним законодавством.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 січня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.