Справа № 813/409/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року № 813/409/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

судді Потабенко В.А.,

судді Хоми О.П.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Бабій Г.Т.,

представника відповідача Паїк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» (надалі - ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід», позивач) до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд:

-визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування санкцій №000457 від 16.11.2015 року, №000491 від 15.12.2015 року.

Ухвалою судді Сидор Н.Т. від 30 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

05 серпня 2016 року на підставі розпорядження «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» № 308-Р від 05 серпня 2016 року, на виконання вимог статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України призначено повторний автоматичний розподіл справи №813/409/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень передано на розгляд головуючому судді Сакалош В.М.

Ухвалою судді Сакалош В.М. від 08.08.2016 року справу прийнято до розгляду.

Ухвалою судді Грень Н.М. від 19.09.2016 року адміністративну справу №813/2112/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» до Державної фіскальної служби України, про скасування рішення про застосування фінансових санкцій об'єднано в одне провадження з адміністративною справою №813/409/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень. Об'єднаній адміністративній справі присвоєно №813/409/16.

Ухвалою суду від 21.12.2016 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зупинення провадження у справі №813/409/16.

Ухвалою суду від 25.01.2017 року поновлено провадження у справі.

Згідно уточнених позивних вимог, позивач просить суд:

-визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування санкцій №000457 від 16.11.2015 року, №000491 від 15.12.2015 року та №000550 від 18.05.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що у товариства був відсутній обов'язок щодо подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за червень, липень та жовтень 2015 року. Незважаючи на це, оскаржуваними рішеннями на товариство було накладено фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за кожен місяць саме у зв'язку із неподанням даного звіту. Позивач покликається на те, що згідно положень ч.3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом. Також зазначив, що відповідна ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) на переконання позивача була отримана 05 серпня 2015 року представником товариства наручно, і, у зв'язку із цим, обов'язку подання звітності за червень, липень у ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» не виникало. Щодо рішення про застосування фінансових санкцій №000550 від 18.05.2016 року позивач вважає, що до товариства застосовано фінансову санкцію, що передбачена Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розмірі 17000 грн., проте Державна фіскальна служба України залишала за собою право на стягнення фінансової санкції і у порядку визначеному Податковим кодексом України, що суперечить ст.61 Конституції України згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вважає, що визначена Державною фіскальною службою України фінансова санкція у розмірі 17000 грн. за неподання чи несвоєчасне подання звітності про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв не співрозмірна до самого обсягу порушення. Неподання чи несвоєчасне подання звітності не призвело, на думку позивача, до нанесення збитків чи вчинення будь-яких правопорушень. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому кожне порушення необхідно розглядати індивідуально, з дослідженням причин неподання чи несвоєчасності неподання такої звітності.

Відтак, позивач не погоджується із рішеннями про застосування фінансових санкцій, вважає їх такими, що порушують його права та законні інтереси, та такими, що підлягають скасуванню, оскільки чинним законодавством не було визначено обов'язку подавати звітність за періоди до отримання відповідних ліцензій, що передбачені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідач проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення на позовну заяву. У таких запереченнях вказує, що рішення про застосування фінансових санкцій №000457 від 16.11.2015 року, №000491 від 15.12.2015 року та №000550 від 18.05.2016 року приймалося Державною фіскальною службою України на підставі матеріалів, отриманих від Головного управління ДФС у Львівській області, а саме висновок від 17.07.2015 року №3890/8/13-01-21-02-15 про неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв згідно форми №1-ОА ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» за червень 2015 року, висновок від 17.08.2015 року №4554/8/13-01-21-02-15 про неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв згідно форми №1-ОА ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» за липень 2015 року та висновок від 16.10.2015 року №5904/8/13-01-21-02-15 про неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв згідно форми №1-ОА ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» за жовтень 2015 року. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки оскаржувані рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Податковим кодексом України у зв'язку з порушенням позивачем ч.3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме не подано до Головного управління ДФС у Львівській області звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за червень, липень, жовтень 2015 року. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні підтримала повністю, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила повністю з підстав наведених у запереченні на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, із наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Львів-Захід» зареєстроване як суб'єкт господарювання відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно цього ж витягу від 16.06.2015 року, позивач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області. 06.07.2015 року ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» зареєстрований платником податку на додану вартість.

Зокрема, основним видом діяльності товариства є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Зокрема, товариство займається оптовою торгівлею пива. У зв'язку з прийняттям Закону України від 28.12.2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01 липня 2015 року, пиво визначається саме як алкогольний напій. Так, у зв'язку із цими змінами позивачем було подано документи на отримання ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту).

Як підтверджується матеріалами справи, на підставі висновків від 17.07.2015 року №3890/8/13-01-21-02-15, від 17.08.2015 року №4554/8/13-01-21-02-15 та від 16.10.2015 року №5904/8/13-01-21-02-15 про неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв згідно форми №1-ОА ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» за червень, липень та жовтень 2015 року, Державною фіскальною службою України прийняті рішення №000457 від 16.11.2015 року, №000491 від 15.12.2015 року та №000550 від 18.05.2016 року, за порушення ч.3 ст.16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та якими застосовано до ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за кожен місяць.

Не погоджуючись із рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивачем було заявлено означений позов.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (надалі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія (спеціальний дозвіл) документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ч.1 ст.1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб'єктам господарювання роздрібної торгівлі, іншим суб'єктам господарювання

Частиною 1 статті 15 Закону №481-95-ВР визначено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до ч.6 ст.15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п'ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Статтею 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Форми звітів №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв», а також Інструкція щодо заповнення форми №1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв», затверджені наказом Держаної податкової адміністрації України від 27.04.2006 року №228 «Про затвердження Форм звітів щодо придбання та реалізації алкогольних напоїв і тютюнових виробів та інструкцій щодо їх заповнення» (із змінами та доповненнями), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2006 року за №713/12587.

Відповідно до зазначених форм та інструкцій, звіти складаються суб'єктами господарювання окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, надається в електронну вигляді та на паперових носіях до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України за місцем реєстрації суб'єкта господарювання (із змінами та доповненнями на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність за неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Судом встановлено, що у ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» в наявності є ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) серія АЕ №297135 зареєстрована за реєстраційним номером 100256, дата реєстрації 25 червня 2015 року, дата видачі 25 червня 2015 року, видана Державною фіскальною службою України.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, зокрема належним чином завіреної копії сторінки журналу реєстрації видачі ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) була отримана уповноваженою особою ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід» Чернишовою Я.Л. 26 червня 2015 року, що підтверджується її підписом.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим покликання позивача на те, що ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) була отримана лише 05 серпня 2015 року представником ТзОВ «Логістичний центр «Львів-Захід». Даний факт позивачем не підтверджений та спростований витягом із журналу реєстрації видачі ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями.

Відтак, матеріалами справи підтверджується наявність обов'язку позивача подавати звіти про обсяги придбання та реалізацію алкогольних напоїв за червень, липень та жовтень 2015 року.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішень про застосування фінансових санкцій, зокрема №000457 від 16.11.2015 року, №000491 від 15.12.2015 року та №000550 від 18.05.2016 року відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, відтак, в суду немає жодних підстав для визнання оскаржуваних рішень протиправними та їх скасування.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, представив суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 січня 2017 року.