Справа № 819/57/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2017 р. м. Київ К/800/17512/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Підволочиського району Тернопільської області про скасування рішення,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року,

встановив:
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до військово-лікарської комісії Підволочиського району Тернопільської області про визнання неправомірними дій військово-лікарської комісії Підволочиського району Тернопільської області щодо встановлення діагнозу та винесення постанови, скасування постанови військово-лікарської комісії щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що в картці обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 наявні розбіжності, а саме: у записах в графі 1 по батькові вказано « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 »; відсутні дослідження на загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі; відмітка про флюорографію органів грудної клітки датована 23 липня 2015 року (висновок військово-лікарської комісії від 22 липня 2015 року); відсутність підпису позивача. Вказане, на думку позивача, суперечить наказу Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року позов задоволено частково. Зобов`язано Військово-лікарську комісію Підволочиського районного військового комісаріату звернутись до військово-лікарської комісії Тернопільського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України для проведення стосовно ОСОБА_1 повторного медичного огляду (комісії) військово-лікарською комісією Тернопільського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заві.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в Підволочиському районному військовому комісаріаті Тернопільської області.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 оголошено часткову мобілізацію.

У зв`язку із здійсненням заходів щодо призову громадян на військову службу під час мобілізації та з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 з 21 липня 2015 року по 22 липня 2015 року проходив медичний огляд у приміщенні Підволочиської комунальної центральної районної лікарні.

22 липня 2015 року, під час проходження військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де особисто передав Підволочиському районному військовому комісару ОСОБА_4 картку обстеження та медичного огляду, у якій були відсутні аналізи крові та сечі, групи крові та резусу фактору, флюорографії органів грудної клітини, відсутній підпис позивача, постанова військово-лікарської комісії та підписи голови і членів військово-лікарської комісії. В той же день, військовим комісаром ОСОБА_1 вручено повістку з наказом про з`явлення 23 липня 2015 року о 09 годині 00 хвилин до Підволочиського районного військового комісаріату з документами та речами.

Згідно із витягом до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 99 від 23 липня 2015 року на виконання Указу Президента від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 20 грудня 2014 року «Про рішення деяких оборонно-мобілізаційних питань» солдат ОСОБА_1 (ВОС НОМЕР_1 ) з 23 липня 2015 року вважається призваним на військову службу і направлений в м. Мостиська до військової частини НОМЕР_2 .

16 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про перевірку факту проходження ним військово-лікарської комісії та 21 жовтня 2015 року отримав відповідь № 5/9025, з якої вбачається, що в діях посадових осіб Підволочиського районного військового комісаріату Тернопільської області не виявлено зловживань та порушень. Також, проінформовано позивача про його право на оскарження рішення органу державної влади у порядку підлеглості вищому органу чи посадовій особі, або безпосередньо в суді.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що в порушення вимог Положення № 402 щодо позивача не проведено флюорографії органів грудної клітини, загальний аналіз крові та сечі, не визначено групу крові та резус-належність, у картці обстеження та медичного огляду відсутній підпис позивача, що свідчить про неповний медичний огляд, який унеможливлює визначення ступеня придатності позивача до військової служби.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції вважав, що згідно з картою обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 лікарями визнано позивача придатним до проходження військової служби, а пункт № 9 цієї картки передбачає додаткові методи обстеження, які повинні проводитись лише у разі виявлення лікарською комісією захворювання, яке унеможливлює визначення ступеня придатності до військової служби.

Проте погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна, з огляду на таке.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ (далі Закон № 3543-ХІІ).

Згідно із статтею 39 Закону № 2232-ХІІ призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-ХІІ.

Статтею 1 Закону № 3543-ХІІ встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, розроблено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке, в свою чергу, затверджено наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі Положення № 402).

Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період проводиться за правилами, встановленими Розділом 3 Положення № 402 та в силу пункту 3.1 цього Розділу проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями військових комісаріатів.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (абзац 2 пункту 3.2 Розділу III Положення № 402).

Пунктом 3.4. Розділу III Положення № 402 встановлено, що перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначаються група крові та резус-належність (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі. Особам, яким більше 40 років, обов`язково проводяться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор.

Отже, безпідставним є висновок суду апеляційної інстанції, що додаткові методи обстеження, зазначені у пункті № 9 картки обстеження та медичного огляду позивача, повинні проводитись лише у разі виявлення лікарською комісією захворювання, яке унеможливлює визначення ступеня придатності до військової служби. У зв`язку з цим, його рішення неможливо залишити в силі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в порушення вимог пункту 3.4. Розділу III Положення № 402 щодо позивача не проведено флюорографії органів грудної клітини, загальний аналіз крові та сечі, не визначено групу крові та резус-належність, відсутній підпис позивача, що свідчить про неповний медичний огляд, який унеможливлює визначення ступеня придатності позивача до військової служби.

Дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 в зазначеній частині має істотне значення, оскільки за твердженням позивача з посиланням на медичні документи його дружині поставлено діагноз - гепатит «В».

Проте, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір помилково керувались Розділами I та II Положення № 402, оскільки медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період проводиться за правилами, встановленими Розділом III цього Положення, та не з`ясували, чи дотримано військово-лікарською комісією Підволочиського району Тернопільської області вимоги цього Розділу.

Суд першої інстанції зобов`язав відповідача вчинити дії, однак не визнав його дії протиправними та не вирішив позовної вимоги про скасування постанови військово-лікарської комісії Підволочиського району Тернопільської області.

Зобов`язавши військово-лікарську комісію районного військового комісаріату звернутись до військово-лікарської комісії обласного військового комісаріату для проведення повторного медичного огляду ОСОБА_1 , суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог, не обговоривши питання про те, чи такий спосіб захисту відновить порушене право.

При цьому суд не з`ясував, чи передбачений чинним законодавством обов`язок військово-лікарської комісії звертатись до комісії вищого в порядку підпорядкування рівня в такій правовій ситуації та чи цим не примушено вчиняти певні дії військово-лікарську комісію обласного військового комісаріату, яка не залучалась до участі у справі.

З огляду на викладене, суди обох інстанцій в порушення частини четвертої статті 11, статті 159 КАС України, пункту 1 частини першої статті 161 КАС України не встановили обставин, які пов`язані з вирішенням даної справи, належним чином не з`ясували обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, і якими доказами вони підтверджуються, хоча вони мають суттєве значення для вирішення спору.

Порушення судами обох інстанцій норм матеріального права і неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно із статтею 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених судових рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Кобилянський М.Г.