Справа № 803/1839/16
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Справа № 803/1839/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

з участю представника відповідача Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 вересня 2016 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 08.11.2016 року отримала оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням Ковельської ОДПІ від 29.09.2016 року № ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 208565,25 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 52141,31 грн. Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 року № позивачу визначено суму грошового зобов'язання по військовому збору за податковим зобов'язанням в розмірі 15688,07 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3922,02 грн. Податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акта перевірки від 16.08.2016 року №127/17-НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - громадянки ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року».

Позивач вказує, що оскаржувала зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Волинській області, однак її скарга була залишена без розгляду та повернута позивачу.

ОСОБА_2 не погоджується з прийнятими Ковельською ОДПІ податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки підстав для збільшення грошового зобов'язання по податку з фізичних осіб за підсумками річного декларування у податкового органу не було, адже в 2015 році вона не отримувала такого значного матеріального доходу (прибутку), а тому будь-які зобов'язання зі сплати вищевказаних сум податку та штрафних санкцій в неї не виникало. Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем не включено до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий у вигляді додаткового блага, яке полягало в анулюванні (прощенні) основного боргу за валютним борговим зобов'язанням, яке у позивача виникло на підставі укладеного із ПАТ "УкрСиббанк" кредитного договору від 26.02.2008 року №0, чим занижено об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за 2015 рік на суму 1045871,26 грн., внаслідок чого занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 208565,25 грн. та військовий збір в сумі 15688,07 грн.

Предметом даного договору є кредит у вигляді наданих позивачу грошових коштів в сумі 58000,00 доларів США, що еквівалентно 292900,00 грн., які ОСОБА_2 зобов'язувалася повернути на умовах, зазначених в договорі. Позивач вказує на те, що на виконання даного договору їй було передано суму кредиту в національній валюті в розмірі 292900,00 грн. для придбання квартири. ОСОБА_2 зазначає, що 23.12.2015 року усю суму боргу по тілу кредиту погасила, про що сплатила 327180,60 грн., а тому із вказаного слідує, що будь-якого додаткового блага від прощення основного боргу вона не отримувала. У зв'язку з цим і відсутній дохід, який підлягає оподаткуванню.

Крім того, статтею 165 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено перелік доходів платника податку, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Так, пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Позивач звертає увагу на те, що хоча дана норма закону набрала чинності з 01.01.2016 року, проте її слід застосувати в даному разі, оскільки у випадку покращення становища платника податку закон може мати зворотну дію у часі та може бути застосований до правовідносин, які виникли та не припинились на час набуття чинності вказаної норми Податкового кодексу України.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 вважає, що визначення їй суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставним та неправомірним, а тому просить їх визнати протиправними та скасувати.

В письмових запереченнях на адміністративний позов від 16.01.2017 року №162/03-06-10-013 відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_2 та просить відмовити у задоволенні позову на підставі наступного.

У відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України позивач отримала від АТ "УкрСиббанк" повідомлення про анулювання боргу №202 від 23.12.2015 року, з якого слідує, що банком прийнято рішення про анулювання кредиторської заборгованості по кредитному договору від 26.02.2008 року про надання споживчого кредиту №0, що станом на 23.12.2015 року становить 56524,79 доларів США. У даному повідомленні банк звертає увагу на те, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом є доходом позичальника ОСОБА_2, отриманим як додаткове благо, а тому ОСОБА_2 необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України сплатити військовий збір. Однак, платник податків ОСОБА_2 подала декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками.

Відповідач вказує, що згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів та повідомлення від АТ "УкрСиббанк" про анулювання боргу №202 від 23.12.2015 року платнику податків ОСОБА_2 анульовано суму 1045871,26 грн. основного боргу (кредиту). Оскільки ОСОБА_2 подала декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками, тому контролюючий орган самостійно визначив базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шлях прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зазначає, що обґрунтування позивача щодо неправомірності визначення Ковельською ОДПІ грошових зобов'язань та прийняття податкових повідомлень-рішень не базується на нормах чинного законодавства України.

В судове засідання позивач не прибула, проте надіслала на адресу суду заяву від 20.01.2017 року про розгляд справи за її відсутності, в якій позовну заяву підтримує повністю та просить її задовольнити (а.с.76).

Представник відповідачів в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та громадянкою України ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, зокрема, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 58000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 292900,00 грн. за курсом Національного банку України на укладення цього договору (а.с.25-29).

Пунктом 1.4 зазначеного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконання обов'язків найманого працівника), а саме на: купівля квартири за адресою: АДРЕСА_1. Тобто, сума кредиту була надана ОСОБА_2 для придбання нею квартири, яку вона придбала за 351428 грн. відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 лютого 2008 року, номер у реєстрі нотаріальних дій №440 (а.с.59). Враховуючи це, квартира була придбана не тільки за кошти банку, а також частково і за власні кошти позивача.

Відповідно до п.2.1 договору про надання споживчого кредиту №0 від 26.02.2008 року у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: 1) квартири, що складається з 3-ьох кімнат, загальною площею 58.8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_2, код за ДРФО НОМЕР_1; порука, а саме: 1) порука ОСОБА_3, код за ДРФО НОМЕР_2. У зв'язку з цим, між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та громадянкою ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 26.02.2008 року, номер у реєстрі нотаріальних дій №442 (а.с.30-33).

Як вбачається із квитанції №13 від 23.12.2015 року, ОСОБА_2 внесла на власний транзитний рахунок кошти в сумі 327180,60 грн. (кошти, еквівалентні 14135,00 доларів США) для погашення заборгованості по кредитному договору (а.с.24).

Судом встановлено, що ПАТ "УкрСиббанк" надіслало ОСОБА_2 письмове повідомлення від 23.12.2012 року про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України) (а.с.65).

У зазначеному повідомленні ПАТ "УкрСиббанк" нагадало позивача про те, що на підставі кредитного договору №0 від 26.02.2008 року станом на 23.12.2015 року за ОСОБА_2 обліковується кредитна заборгованість у сумі 70659,79 (сімдесят тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) доларів США 79 центів, що складає 1635550,92 (один мільйон шістсот тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень 92 коп., по курсу НБУ станом на 23.12.2015 pоку. Штрафні санкції станом на 23.12.2015 року в сумі 5702,33 (п'ять тисяч сімсот дві) гривні 33 коп. (пеня).

ПAT "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, повідомило ОСОБА_2, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що ПAT "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання її кредитної заборгованості, що станом на 23.12.2015 року становить 56524,79 (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот двадцять чотири) доларів США 79 центів, а саме: суми основного боргу (кредиту) 45184,19 (сорок п'ять тисяч сто вісімдесят чотири) доларів США 19 центів, що складає 1045871,26 (один мільйон сорок п'ять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 26 коп., по курсу НБУ станом на 23.12.2015 року; суми процентів 11340,60 (одинадцять тисяч триста сорок) доларів США 60 центів, що складає 262499,07 (двісті шістдесят дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) гривень 07 копійок, по курсу НБУ станом на 23.12.2015 року.

Штрафні санкції в сумі 5702,33 (п'ять тисяч сімсот дві) гривні 33 коп. (пеня).

Також банк звернув увагу ОСОБА_2 на те, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п.164,2 ст.164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є її доходом, отриманим як додаткове благо, і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації: податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 05.02.2016 року ОСОБА_2 не відобразила отриманих доходів за цей рік (а.с.56-57).

У зв'язку з цим Ковельська ОДПІ на підставі наказу від 21.06.2016 № 347 провела документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - громадянки ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, про що складено акт від 16.08.2015 року №127/17-НОМЕР_1 (а.с.19-23). Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п. 49.2 ст.49, п.54.1 ст.54, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, фізичною особою - громадянкою ОСОБА_2 не включено до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий як додаткове благо, отримане від АКІБ "УкрСиббанк" за прощення суми основного боргу, чим занижено об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за 2015 р. на суму 1045871,26 грн., та занижено суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. в сумі 208565,25 грн. та суму військового збору в сумі 15688,07 грн.

На підставі акта перевірки від 16.08.2015 року №127/17-НОМЕР_1 Ковельська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення від 29 вересня 2016 року №, №.

Податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 року № ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 208565,25 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 52141,31 грн. (а.с.8). Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 року № позивачу визначено суму грошового зобов'язання по військовому збору за податковим зобов'язанням в розмірі 15688,07 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3922,02 грн. (а.с.7).

ОСОБА_2 не погодилася з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та подала скаргу від 15.11.2016 року в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Волинській області (а.с.9-11).

Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 30.11.2016 року №857/ФОП/03-20-10-03-06 скарга позивача на вказані податкові повідомлення-рішення залишена без розгляду та повернута позивача у зв'язку пропущенням строку для її подання (а.с.17).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Загальний оподатковуваний дохід є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Згідно з пунктами 54.1, 54.2 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачено, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.54.5 ст.54 цього Кодексу, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган встановив отримання ОСОБА_2 в 2015 році доходу у вигляді додаткового блага під час анулювання основного боргу (кредиту) в сумі 1045871,26 грн., у зв'язку з чим і визначив позивачу суми грошових зобов'язань на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків -резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, об'єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є також дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (зі змінами), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Зазначену частину першу статті 11 цього Закону доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 22.09.2011 р. №3795-VI, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

З матеріалів справи слідує, що позивач уклала з АКІБ "УкрСиббанк" саме споживчий кредит, а отримані грошові кошти в іноземній валюті в сумі 58000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту на час укладення договору в розмірі 292900,00 грн., були використані ОСОБА_2 разом з доплатою особистих коштів для придбання квартири за 351428 грн. за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 лютого 2008 року, номер у реєстрі нотаріальних дій №440. Зазначена квартира була передана банку в іпотеку на підставі договору іпотеки від 26.02.2008 року, номер у реєстрі нотаріальних дій №442. Суд звертає увагу на те, що вказана квартира є єдиним житлом ОСОБА_2, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 25.01.2017 року №78790913 (а.с.77-82).

Суд також зазначає, що законодавець на сьогодні вже частково врегульовує подібні правовідносини та Законом України від 09 квітня 2015 року №321-VIII «Про внесення змін до Податкового Кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015 року, внесено зміни до ПК України в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Так, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу доповнено п.8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та /або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року».

Також, ПК України містить п.п.165.1.59 п.165.1 ст.165, відповідно до якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), в редакції Закону №909-VШ від 24.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 року.

Проте, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 визначено, що положення частини першої ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Принцип незворотності дії закону в часі, закріплений ст.58 Конституції України, слід застосувати в даному випадку, оскільки це спрямовано на поліпшення правового становища фізичної особи, оскільки основними засадами Конституції України є людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека, що визнаються найвищою цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що Ковельська ОДПІ протиправно включила до складу загального річного оподатковуваного доходу ОСОБА_2 дохід, отриманий нею у 2015 році як додаткове благо від АКІБ "УкрСиббанк" за прощення суми основного боргу (кредиту) на суму 1045871,26 грн., а тому прийняті на підставі цього податкові повідомлення-рішення від 29 вересня 2016 року №, № є протиправними та підлягають скасуванню. У зв'язку з цим суд позовну заяву задовольняє повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивач відповідно до квитанцій №0.0.669334708.1 від 14.12.2016 року, №62 від 29.12.2016 року сплатила судовий збір у розмірі 2803,17 грн. (а.с.2, 43).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю, тому вказану суму необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської ОДПІ.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 29 вересня 2016 року №, №.

Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 2803,17 грн. (дві тисячі вісімсот три грн. 17 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 03 лютого 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук