Справа № 500/5505/16-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/5505/16-а
Провадження № 2-а/500/23/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року 16год. 05хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, поліцейського Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та безпідставними дії, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

В С Т А Н О В И В:

17.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнення, в якому просить визнати протиправними та безпідставними дії поліцейського Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області та скасувати постанову Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №105689 від 02.09.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. та закрити справу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 02.09.2016р. знаходячись на перехресті пр. Миру та пр. Суворова в м. Ізмаїл, до нього звернулися працівники поліції з приводу побути свідком при огляді автомобілю НОМЕР_1 та при бесіді з водієм цього автомобіля. В процесі проведення допиту його у якості свідка, йому було вручена постанова про адміністративне правопорушення №105689, якою на нього накладено штраф 85 грн. за порушення вимог ч. 2 ст. 127 КУпАП. З постановою позивач не згодний, оскільки протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався, він не був ознайомлений з протоколом, не підписував його. Копія протоколу йому не була вручена. Правила дорожнього руху він не порушував та адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 127 КУпАП він взагалі не скоював, а постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Його велосипед взагалі не був оглянутий співробітниками поліції та в дійсності був оснащений справним звуковим сигналом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №105689 від 02.09.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн.

Відповідач, поліцейський Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із допущенням позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КУпАП, а саме керування велосипедом не обладнаним звуковим сигналом. У судове засідання 25.01.2017р. відповідач не зявився, незважаючи на те, що був повідомлений належним чином, будь-яких заяв не надав.

Відповідач - Ізмаїльськиц відділ поліції ГУНП в Одеській області у судове засідання свого представника не направив, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3, який пояснив, що на нього 02.09.2016р. було складено протокол про адміністративне правопорушення про створення аварійної ситуації щодо позивача, який рухався на велосипеді. Між свідком та позивачем була вчинена сварка. Свідок бачив, що позивач рухався на велосипеді без дзвінка. Він сакцентував на цьому увагу, з огляду на те, що якщо б позивач був з дзвінком, то він би їм скористався, та свідок своєчасно його би побачив на дорозі і не створив би аварійну ситуацію. Коли приїхала поліція, то свідок наголосив працівникам поліції, що позивач рухався без дзвінка.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, постановою Серії ПС2 № 105689 у справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2016 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 127 ч. 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 85 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови позивач звернувся до суду, посилаючись на її протиправність. Суд не погоджується з правовою позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КУпАП порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (ст.288 КУпАП).

Стаття ст.251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність тощо.

За змістом ч.ч.2,5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже враховуючи викладені у ст.258 КУпАП положення, з огляду на те, що позивача було притягнуто за вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається.

Отже посилання позивача на протиправність оскаржуваної постанови з огляду на не складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Крім того, твердження позивача про те, що він не рухався на велосипеді, а котив його, спростовуються матеріалами справи. З наявних у матеріалах справи копій матеріалів про притягнення свідка (ОСОБА_3О.) до адміністративної відповідальності по ч.4. ст.122 КУпАП за обставинами, що мали місце безпосередньо до складення відносно позивача оскарженої постанови (протоколу серії АП2 №153817, постанови суду від 22.09.2016р., письмових пояснень від 02.09.2016р., ОСОБА_3 та ОСОБА_1Г.) вбачається, що позивач на зазначеному велосипеді саме рухався, керував, а не котив його, що визнавалося ним у раніше відібраних письмових поясненнях від 02.09.2016р.

Частина 1 ст.8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст.127 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху особами, які керують, зокрема, велосипедами.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 кожен учасник дорожнього руху зобов'язаний знати та виконувати вимоги дійсних Правил.

За змістом п.6.6 «а» ПДР велосипедисту забороняється керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів.

Факт порушення позивачем приписів п.6.6 «а» ПДР, а саме: керування велосипедом без звукового сигналу спростовано у судовому засіданні.

Так, зокрема, до матеріалів справи залучено диск із фотографією, яку зроблено позивачем під час обставин, що мали місце 02.09.2016р., з місця де були оформлені протокол серії АП2 №153817 від 02.09.2016р відносно свідка ОСОБА_3 та оформлено оскаржену позивачем постанову ПС2 №105689 від 02.09.2016р. На вказаній фотографії велосипед позивача знаходиться на острівці безпеки на просп.Миру (Леніна) кут просп.Суворова між автомобілем співробітників Поліції, якими складалися матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності та автомобілем свідка, іншого учасника пригоди ОСОБА_3 «ДЕУ» д/н НОМЕР_2.

З вказаної фотографії вбачається, що велосипед позивача оснащений механічним звуковим сигналом (чорним із металевою кришкою), чим повністю спростовується викладене у оскарженій постанові твердження про рух позивача на велосипеді без звукового сигналу.

В будь-яких інших письмових доказах, залучених до матеріалів справи не йдеться про рух позивача без звукового сигналу, у тому числі і в матеріалах щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності (протоколу серії АП2 №153817, постанови суду від 22.09.2016р., письмових пояснень від 02.09.2016р., ОСОБА_3 та ОСОБА_1Г.).

При цьому, покази свідка не приймається до уваги та суд ставиться до них критично, з огляду на те, що вони спростовуються іншими матеріалами справи, та з огляду на те, що між позивачем та свідком склалися неприязні відносини на фоні сварки між ними та притягнення свідка до адміністративної відповідальності за скоєння аварійної ситуації із велосипедом під керуванням позивача. Позивач у наданих письмових поясненнях в рамках справи про притягнення свідка до адміністративної відповідальності свідчив в підтвердження наявності порушення свідком ПДД. Саме з його вини, на думку свідка, була скоєна аварійна ситуація. Крім того, саме позивач викликав співробітників поліції після скоєння свідком аварійної ситуації на дорозі. Отже, на думку суду, свідок мав мотиви спотворити дійсні обставини справи та повідомити викривлені відомості проти ОСОБА_1 щодо відсутності на його велосипеді звукового сигналу.

Сама по собі постанова ПС2 №105689 від 02.09.2016р. про притягнення особи до відповідальності не може без підтвердження іншими доказами свідчити про встановлення факту порушення позивачем ПДД

Щодо позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд наголошує на наступному. КУпАП передбачена можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення органом, що розглядає справу про притягнення до адміністративної відповідальності, у передбачених випадках. Посадовою особою такого органом в даному випадку є відповідач, до виключної компетенції якого належало повноваження на закриття, у визначених законом випадках, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Такою компетенцією адміністративний суд під час розгляду даної категорії справ чинним законодавством не наділений.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1,ч.2 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачі, незважаючи на покладення на них статтею 71 КАС України обовязку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконали його та не надали належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності своїх дій та оскарженого рішення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області, поліцейського Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та безпідставними дії, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи задовольнити частково.

Визнати протиправними дії поліцейського Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127 КУпАП за постановою серії ПС2 №105689 від 02.09.2016р.

Скасувати постанову Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №105689 від 02.09.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 26.01.2017р.

Суддя: ОСОБА_4