Справа № 804/4840/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 р. Справа № 804/4840/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушень законодавства, а податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, викладені у запереченнях на позов, та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За наслідками перевірки складено акт № 123/28-01-47/00190911 від 29.06.2016 року, у висновках якого встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій ПАТ «Марганецький ГЗК», а саме встановлено неможливість реального здійснення ПАТ «Марганецький ГЗК» операцій з придбання паливно-мастильних матеріалів та інших товарів по ланцюгу постачання від контрагентів, за якими неможливо дослідити походження товару внаслідок відсутності в ланцюгах взаємовідносин постачальників та виробників (імпортерів) паливно-мастильних матеріалів та інших товарів; також позивачем на порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України завищено податковий кредит всього у сумі 2 287 564 грн., що призвело до завищення суми відємного значення різниці між податковими зобовязаннями та податковим кредитом всього у сумі 178 073 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту всього у сумі 2 109 491 грн.; завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 818 774 грн., яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності платника податків.
В силу пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.
Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Згідно пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).
Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судом встановлено, що ПАТ «Марганецький ГЗК» (покупець) укладено з ТОВ «ФОКСТЕР» (продавець) договір купівлі-продажу № 1/07-14 від 01.07.2014 року, згідно з предметом якого продавець зобовязується передати у власність покупця товар, повне найменування та кількість якого вказувалася у специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах і в строки, передбачені договором. Оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати на підставі рахунку, який виставляється продавцем. Договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діяв до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань.
Постачання паливно-мастильних матеріалів за даним договором здійснювалось на підставі специфікацій. На виконання умов договору № 1/07-14 від 01.07.2014 року оформлено наступні первинні документи: видаткові накладні; акти приймання-передачі ТМЦ за кількістю та якістю; товарно-транспортні накладні; прибуткові накладні; податкові накладні та розрахунки коригування до них.
Отриманий від ТОВ «ФОКСТЕР» товар, паливно-мастильні матеріали (бензин та дизельне пальне), були оплачені позивачем у повному обсязі в період з серпня по грудень 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями.
Також позивачем до перевірки надано документи, які підтверджують якість отриманих від ТОВ «ФОКСТЕР» паливно-мастильних матеріалів, а саме: протоколи енергомехлабораторії, паспорти якості випробувальної лабораторії Нижньодніпровської нафтобази «Дніпронафтопродукт», паспорти якості випробувальної лабораторії «Кременчукнафтопродукт Груп» та сертифікати відповідності виробника ПАТ «УКРТАТНАФТА».
Отриманий товар був використаний підприємством позивача в своїй господарській діяльності протягом 2014-2015 років, а саме для забезпечення потреб автотранспортного цеху підприємства, що підтверджується відповідними обліковими документами про облік, списання та внутрішнє переміщення товару.
За договором № 1/01-15 від 05.01.2015 року продавець (ТОВ «ВЕРАНЖ») зобовязується передати у власність покупця (ПАТ «Марганецький ГЗК») товар, повне найменування та кількість якого вказується у специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах і в строки, передбачені договором. Оплата товару здійснюється на умовах 100% передплати на підставі рахунку, який виставляється продавцем. Договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діяв до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань.
В період, який перевірявся, на адресу позивача від ТОВ «ВЕРАНЖ» було здійснено постачання паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину марки А 92 та дизельного палива на підставі специфікацій. На виконання умов договору в період березень 2015 року позивачем отримано та оформлено наступні первинні документи: видаткові накладні; акти приймання-передачі ТМЦ за кількістю та якістю; товарно-транспортні накладні; прибуткові накладні; податкові накладні та розрахунки коригування до них. Отриманий від ТОВ «ВЕРАНЖ» товар, паливно-мастильні матеріали (бензин та дизельне пальне), були оплачені у повному обсязі в період березень 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями.
Якість отриманих від ТОВ «ВЕРАНЖ» паливно-мастильних матеріалів підтверджується протоколами енергомехлабораторії, паспортами якості випробувальної лабораторії Нижньодніпровської нафтобази «Дніпронафтопродукт», паспортами якості випробувальної лабораторії «Кременчукнафтопродукт Груп» та сертифікатами відповідності виробника ПАТ «УКРТАТНАФТА».
Отриманий товар, паливно-мастильні матеріали були використані позивачем у своїй господарській діяльності протягом 2015 року для забезпечення потреб автотранспортного цеху підприємства, що підтверджується відповідними обліковими документами про облік, списання та внутрішнє переміщення товару.
Позивачем з ТОВ «УКРТРАНССТАНДАРТ» укладено договір поставки № 91 від 05.02.2015 року, за умовами якого ТОВ «УКРТРАНССТАНДАРТ» (постачальник) зобовязується передати у власність покупця (ПАТ «Марганецький ГЗК») товар, повне найменування та кількість якого вказується у специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах і в строки, передбачені договором. Оплата товару здійснюється на умовах, визначених в специфікаціях до договору. Поставка товару здійснюється на умовах згідно з Правилами ІНКОТЕРМС 2010. Договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діяв до 31.12.2015 року.
Постачання продукції промислово-технічного призначення, а саме болтів, гайок, костилів, шайб, підкладок, втулок тощо здійснювалась на підставі специфікацій. Виконання умов договору підтверджується видатковою накладною № УТ 0000050 від 12.05.2015 року, довіреністю № 355 від 12.05.2015 року, рахунком-фактурою № УТ 0000089 від 12.05.2015 року, актом приймання-передачі ТМЦ за кількістю та якістю № 74 від 15.05.2015 року, товарно-транспортною накладною від 12.05.2015 року, податковою накладною № 52 від 12.05.2015 року. За отриманий товар позивачем оплачено у повному обсязі у липні та серпні 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 1733 та № 1740. До перевірки було також надано документи, які підтверджують якість продукції промислово-технічного призначення, а саме сертифікати якості від ПАТ «Дружківський метизний завод».
Отриманий від ТОВ «УКРТРАНССТАНДАРТ» товар було використано позивачем у господарській діяльності протягом 2015 року для забезпечення потреб виробничих цехів та підрозділів, що підтверджується відповідними обліковими документами про облік, списання та внутрішнє переміщення товару.
Між ПАТ «Марганецький ГЗК» (покупець) та ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» (постачальник) укладено договір поставки № 84 від 30.01.2015 року, згідно умов якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товар, повне найменування та кількість якого вказується у специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах і в строки, передбачені договором. Оплата товару здійснюється на умовах, визначених в специфікаціях на поставку товару. Поставка товару здійснюється на умовах згідно з Правилами ІНКОТЕРМС 2010. Договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діяв до 31.12.2015 року.
Постачання продукції промислово-технічного призначення, а саме пульту керування до породонавантажувальної машини, пневмодвигуна здійснено на підставі специфікацій від 27.04.2015 року та 25.03.2015 року. Реальність умов договору підтверджується видатковими накладними № 86 та 87 від 12.06.2015 року, рахунками-фактурами № 113 та 114 від 12.06.2015 року, актом приймання-передачі ТМЦ від 12.06.2015 року, прибутковими ордерами № 19 та № 20 від 12.06.2015 року, товарно-транспортною накладною від 12.06.2015 року, податковими накладними № 4 та № 5 від 16.06.2015 року. Товар був оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 04.08.2015 року та 26.08.2015 року. Якість продукції промислово-технічного призначення підтверджується сертифікатами якості № 50 та № 87.
Отриманий від ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» товар було оприбутковано та передано для використання у господарській діяльності позивача для модернізації та ремонту, що підтверджується відповідними обліковими документами про облік, списання та внутрішнє переміщення товару.
Як вбачається з акту перевірки та заперечень відповідача, висновки про порушення позивачем податкового законодавства здійснено податковим органом на підставі аналізу інформаційних баз даних, з яких відповідачем встановлено неможливість дослідити походження товару внаслідок відсутності в ланцюгах взаємовідносин постачальників та імпортерів.
Проте суд не погоджується з викладеною позицією відповідача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що укладені договори між ПАТ «Марганецький ГЗК» та його контрагентами були виконані в повному обсязі та мали реальний характер, про що відображено в їх бухгалтерському та податковому обліку.
Натомість підставою для висновків про порушення позивачем вимог чинного податкового законодавство стали обставини, незалежні від підприємства, а саме неможливість з боку контролюючого органу дослідити походження товару чи ланцюг постачання, відомості відносно можливих порушень законодавства з боку третіх осіб, з якими ПАТ «Марганецький ГЗК» не мало жодних господарських відносин.
Суд зауважує, що такі обставини не підтверджують порушеннями норм податкового законодавства підприємством, оскільки знаходяться поза межами його контролю та не відносяться до питань, за які відповідає підприємство.
При цьому межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальних характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. Притягнення субєкта права до юридичної відповідальності за діяння, що були вчинені іншими особами, згідно з законом неможливе.
Таким чином, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України, не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента по ланцюгу постачання.
Отже, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Матеріалами справи підтверджується рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції та зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. У звязку з викладеним суд приходить до висновку, що між учасниками досліджених господарських операцій відбувся дійсний рух активів та зміни у їх майновому стані, що є обов'язковими ознаками господарської операції.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на користь публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати у розмірі 46 557,52 грн. (сорок шість тисяч пятсот пятдесят сім гривень 52 копійки).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1