Справа № 668/13988/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 668/13988/15-а

Категорія: 10.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Ус О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Левицької З.С.

представника третьої особи, ДФС України, - Беспалько А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності, Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції, Херсонської міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити допомогу по вагітності та пологах,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект»,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фіскальна служба України, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила зобов'язати Херсонську обласну дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності:

- нарахувати та стягнути на її користь допомогу по вагітності та пологах у розмірі 4 372,2 грн.;

- стягнути за порушення строків виплати соціальної допомоги за період із 10 березня 2015 року по 20 травня 2015 року суму інфляції в розмірі - 1852,85 грн. та за прострочення виконання грошового зобов'язання 3 % річних від простроченої суми в розмірі 40,85 грн.;

- стягнути за порушення строків виплати соціальної допомоги за період із 20 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року суму інфляції в розмірі - 73,45 грн. та за прострочення виконання грошового зобов'язання 3 % річних від простроченої суми в розмірі 47,79 грн.;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено про порушення суб'єктом владних повноважень Законів України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 грудня 2014 року № 37 (далі - Порядок № 37).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Херсонської міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо неврахування при розрахунку суми допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 суми нарахованої їй заробітної плати за липень, серпень та вересень 2014 року.

Зобов'язав Херсонську міську виконавчу дирекцію обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити перерахунок та виплатити недонараховану суму допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 з урахуванням суми нарахованої їй заробітної плати за липень, серпень та вересень 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення та просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, надав клопотання про перенесення розгляду справи, посилаючись на складні погодні умови. Колегія суддів вважає, що дана обставина не підтверджена належними доказами.

Представник ДФС України доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники судового процесу не з'явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 лютого 2015 року ОСОБА_3, яка є переміщеною особою з району проведення антитерористичної операції (м. Донецьк), звернулася особисто, з письмовою заявою до Херсонської міської виконавчої дирекції Фонду про призначення та виплату матеріального забезпечення по вагітності та пологах.

До заяви в якості додатків надано: копія паспорта, копія картки платника податків, листки непрацездатності, копія довідки про взяття на облік тимчасово переміщеної особи, копії свідоцтв про народження дітей, заява з реквізитами про відкриття рахунку у ПАТ КБ Приват-Банк (а.с.147-158).

Херсонською міською виконавчою дирекцією неодноразово було відмовлено позивачу у призначенні допомоги по вагітності та пологах у зв'язку з ненаданням усіх належних документів для позитивного вирішення цього питання.

Зокрема, від позивача вимагалося надати: копію трудової книжки та довідки про нараховану заробітну плату за відповідний розрахунковий період, а саме за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року, або витяг з Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

До того ж, було зазначено про відсутність згоди на обробку, використання, зберігання персональних даних, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» та про те, що копія довідки ОСОБА_3 про взяття її на облік як особи переміщеної з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції не має відмітки міграційної служби про реєстрацію місця проживання.

Окрім того, пропонувалося позивачу особисто звернутися до Херсонської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та надати оригінали надісланих документів для призначення вказаного виду допомоги (а.с.259).

Листом Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції від 20 травня 2015 року за №19-74-04-254 позивач була повідомлена про призначення їй допомоги по вагітності та пологам в розмірі 3 775,80 грн. та перерахування вказаної суми на її рахунок (а.с.181).

При розрахунку допомоги Фонд, спираючись на дані довідки за формою ОК-5, виходив із того, що ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект» за липень, серпень, вересень 2014 року єдиний соціальний внесок за застраховану особу ОСОБА_3 не сплатило (а.с.179).

Отже, суб'єктом владних повноважень розрахунок допомоги позивачу проведений, виходячи з заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, а саме за період з квітня по червень 2014 року.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов та зобов'язуючи суб'єкта владних повноважень врахувати при розрахунку суми допомоги по вагітності та пологах заробітну плату позивача за липень-вересень 2014 року, виходив із того, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд вважав, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов'язати саме суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок нарахування соціальних виплат, здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплаченої суми допомоги по вагітності та пологах.

На думку суду першої інстанції, судовий орган не вправі перебирати на себе такі функції та визначати конкретну суму соціальних виплат.

Окрім того, суд першої інстанції не погодився з вимогами позивача щодо індексації невиплачених сум, стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та стягнення моральної шкоди.

Відмова в цій частині позову мотивувалася тим, що між позивачем та суб'єктом владних повноважень відсутні цивільно-правові відносини, що свідчить про відсутність цивільно-правового правопорушення з боку органа виконавчої влади.

До того ж суд зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння їй моральної шкоди.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що головним доводом апелянта є те, що збільшення позивачу суми допомоги по вагітності та пологах можливо лише після завершення проведення антитерористичної операції, за умови виконання ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект», де працює позивач сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період липень-вересень 2014 року.

При цьому, апелянт визнає, що несплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з боку ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект» виникла у зв'язку з тим, що дане підприємство зареєстровано в фіскальних органах, розташованих в зоні антитерористичної операції і, відповідно до пункту 9-4 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», звільнено від такого обов'язку.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 грудня 2014 року № 37 затверджено Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 Порядку № 37 матеріальне забезпечення надається особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), та отримувачам допомоги на поховання застрахованих осіб і які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та не можуть реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме, допомога по тимчасовій непрацездатності згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи; допомога по вагітності та пологах згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи, а також в разі настання страхового випадку протягом 30 тижнів з дати переміщення застрахованої особи.

Частина 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (діяла на момент спірних правовідносин) встановлює, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Розмір допомоги, відповідно до ч.1 ст.39 даного Закону складає 100 % середньої заробітної плати (доходу), обчисленого відповідно до ст. 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

При обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, відповідно до ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього Закону.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року за № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

На думку апелянта і Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» і вищевказаний Порядок зобов'язує встановлювати розмір суми допомоги по вагітності та пологах, виходячи із заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески.

Отже, зобов'язання суду першої інстанції, встановити інший розмір допомоги з врахуванням заробітної плати позивача, з якої не був сплачений єдиний внесок, суперечить вищевикладеним нормам.

Колегія суддів вважає, що апелянт, роблячи такі висновки не врахував вимоги наступних правових норм.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII зазначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI визначені обов'язки платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в тому числі, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до контролюючих органів по місцю реєстрації платника єдиного внеску.

Разом з тим, п.9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2464, передбачено що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Закон України № 1669 не відміняє зобов'язань зазначених у частині другій статті 6 Закону України № 2464, а надає змогу платникам Єдиного внеску на період АТО не виконувати свої зобов'язання в повному обсязі та своєчасно, тобто зазначені обов'язки мають бути виконані платником податку після закінчення АТО.

Як встановлено матеріалами справи, ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект», знаходиться на непідконтрольній території України і на нього розповсюджуються вищенаведені законодавчі норми.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законодавчо непідкріпленим довід апелянта про те, що у випадку якщо платник єдиного соціального внеску, зареєстрований в органах фіскальної служби, розташованої на території проведення АТО, продовжує свою господарську діяльність, нараховує та виплачує заробітну плату, він повинен виконувати свої обов'язки встановлені в статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суб'єктами владних повноважень не доведено у суді апеляційної інстанції обставин, що ПП «Патентне-юридичне агентство «Інтелект» не скористалося своїм правом і не звільнилося від виконання обов'язків щодо сплати єдиного внеску.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Для захисту прав позивача, колегія суддів також вважає за необхідне скористатися статтею 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном».

У практиці Суду цивільним правом, а, отже, майном визнається право грошової вимоги проти держави про виплату коштів соціального забезпечення.

Судом напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме:

а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов'язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У контексті статті першої Першого протоколу, колегія суддів бажає зазначити, що національне законодавство, яке перелічувалося вище встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Не встановлює будь-яких обмежень щодо виплати допомоги по вагітності та пологах і ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Тобто, на законодавчому рівні імперативно не заборонена виплата органами виконавчої влади соціальної допомоги, за умови несплати страхувальником страхових внесків.

Отже, втручання держави в даному випадку у право власності ОСОБА_3 на отримання соціальної допомоги у сумі 4 372,2 грн. не свідчить про наявність «справедливої рівноваги» між інтересами держави, пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності, Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції, Херсонської міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити допомогу по вагітності та пологах - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова