Справа № 749/1287/16-а
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1287/16-а
Номер провадження 2-а/749/4/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
за участі секретаря Скорої Л.О.
представника позивача Лизака Г.Г.
представника відповідача Марченка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання неправомірним рішення про відмову в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату одноразової допомоги,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Національної Гвардії України про визнання неправомірним рішення про відмову в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату одноразової допомоги, мотивуючи свої вимоги наступним.
Під час проходження строкової військової служби у в/ч 3214 внутрішніх військ МВС СРСР з 22 серпня 1968 року по 23 жовтня 1968 року позивач приймав участь у бойових діях на території ЧРСР, де отримав контузію та множинні осколкові поранення, внаслідок яких у нього маються рубці м`яких тканин правої та лівої кисті, деформація та анкілоз 2-го пальця правої кисті, металевий осколок в області основної кістки 4-го пальця правої кисті, які згідно постанови Центральної військово- лікарської комісії МВС України від 07 вересня 2009 року № 24 визнані пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
ОСОБА_1 є ветераном війни, учасником бойових дій. Звільнений з військової служби в запас.
Згідно акту огляду МСЕК № 852/4 від 18.08.2015 року йому встановлено І групу інвалідності безстроково. В акті зазначається, що поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
У березні-травні 2016 р. ОСОБА_1 звертався із заявами до різних органів та установ, зокрема, до Головного управління національної поліції, Міністерства оборони України про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами від 4.07.2012р. №5040-УІ), посилаючись на те, що вказана норма закону надає йому право на отримання такої допомоги.
Ці органи, в тому числі і відповідач, погодились з тим, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, оскільки вона пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, однак перекладали обов`язок нарахування та виплати цієї допомоги один на одного.
В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної гвардії України з аналогічною вимогою. Листом відповідача від 08 липня 2016 року йому відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги посилаючись на те, що він військової служби у внутрішніх військах МВС України і Національній гвардії України не проходив, оскільки станом на 30 серпня 1991 року військова частина НОМЕР_1 на території України не дислокувалася.
Не погоджуючись з цим, ОСОБА_1 оскаржив відмову у нарахуванні одноразової допомоги до суду. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 14.09.2016 року дії відповідача визнані неправомірними та зобов`язано відповідача прийняти рішення у встановленому порядку з даного питання.
Виконавчий лист за цим рішенням було направлено на виконання і виконано.
В рішенні комісії Головного управління Національної гвардії України від 06 грудня 2016 року зазначено: «враховуючи, що інвалідність ОСОБА_1 пов`язана з пораненням під час виконання обов`язків військової служби і беручи до уваги, що у матеріалах заявника відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчиненням ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, абонавмисного спричинення собі тілесного ушкодження, комісія вирішила: відмовити у призначеі виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ».
Проходження позивачем служби в Збройних Силах СРСР з 18.11.1967 року по 20.06.1969 підтверджується копією військового квитка.?
Згідно довідок центрального архіву внутрішніх військ №4/А/1746 від 11.12.1996 року та від 04.02.1997 року підтверджується, що ОСОБА_1 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 з 22.11.1967 року по 20.06.1969 року. Приймав участь у бойових діях на території ЧРСР в складі військової частини НОМЕР_1 з 22.08.1968 року по 23.10.1968 року.
У висновку експертів Обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.06.2005 року №116 вказано, що у нього маються рубці м`яких тканин правої та лівої кисті, деформації 2-го пальця правої кисті, міжфаланговий анкілоз 2-го пальця, металевий уламок між основною кісткою 4-го пальця правої кисті, деформація 1-го пальця правої кисті, деформуючий артроз між фалангових суставів, які могли утворитися в період 1968 року і являються наслідком за живлення поранення.
06.07.2006 року позивачу на підставі акту огляду МСЕК № 1433 встановлено первинну третю групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.
06.10.2009 року позивачу на підставі акту огляду МСЕК №1323 безстроково встановлено вторинну третю групу інвалідності, причина інвалідності - контузія, поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
14.12.2011 року ОСОБА_1 на підставі, акту огляду МСЕК №2324 безстроково, повторно встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - контузія, поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
18.08.2015 року на підставі акту огляду МСЕК №852/4 позивачеві безстроково, повторно встановлено першу групу інвалідності, причина інвалідності Контузія поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах велися бойові дії. ОСОБА_1 зазначив, що з наведеного вбачається, що він під час виконання обов`язків військової служби в 1968 році отримав контузію та множинні осколкові поранення, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, внаслідок чого в подальшому ним була отримана інвалідність.
Такий висновок міститься і в рішенні Щорського районного суду від 14.09.2016 році, де зазначається: «у зв`язку із встановленням позивачеві першої групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, він має право на одноразову грошову допомогу згідно з положеннями частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому п. «б» ч. 1 ст.16-2 вищезазначеного Закону».
На час отримання поранення і до 2012 року якогось документу за відповідною формою обставини поранення під час бойових дій не передбачалося законодавством і не видавалося. І в даний час отримати його він не може. ОСОБА_1 надавалась відповідачу довідка військкомату, що в матеріалах особової справи відсутні дані про обставини отримання поранення.
ОСОБА_1 надав відповідачу додаткові документи, які свідчать про зразкове виконання ним обов`язків військової служби. Зокрема, одразу після отримання поранення 25 жовтня 1968 року він нагороджений грамотою командування «за образцовое выполнение завдання командования и интернационального долга по оказанию братской помощи трудящимся Чехословакии в борьбе контрреволюционными элементами, проявленные при этом мужество и отвагу». Пізніше він нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни». Це свідчить про те, що жодних порушень з його боку під час виконання обов`язків військової служби не мало місця.
Крім того, з вищеназваних медичних та інших документів будь - яких посилань, які б свідчили вчинення ним злочину чи адміністративного правопорушення або вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження не вбачається. Навпаки, з них вбачається, що він ніс службу зразково, а поранення отримав при виконанні обов`язків військової служби під час ведення бойових дій, проявивши при цьому мужність та відвагу.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що документи були повернуті правомірно, так як не встановлено причини поранення, зокрема, чи не виникло воно внаслідок вчинення особою злочину чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесних ушкоджень..
Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій приймав участь у бойових діях на території ЧРСР з 22.08.1968 року по 23.10.1968 року в складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією архівної довідки № 4/А/1746, копією військового білету серії НОМЕР_2 від 05.11.1976 року, копії довідки довідки Щорського районного військового комісаріату від 15.09.2016 року ( а.с. 16, 17,18)
Відповідно до копії постанови центральної військово-лікарської комісії МВС України від 07.09.2009 року №24, встановлено, що контузія (1968 року) громадянина ОСОБА_1 в результаті множинного осколкового поранення, наслідки якого у вигляді рубців м`яких тканин правої та лівої кисті, деформації та анкілоз 2-го пальця правої кисті, металевого осколка області основної кисті 4-го пальця правої кисті -, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Постанова прийнята згідно пунктів 1.86 та 1.95 Наказу МВС України №85-2001 року та Наказу МО України №402-2008 року (а.с.20).
ОСОБА_1 визнано інвалідом І групи у зв`язку із пораненням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією довідки МСЕК від 18 серпня 2015 року серії АВА № 019342. ( а.с. 24)
Таким чином, 18 серпня 2015 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від №975 від 25.12.2013 року (надалі - Порядок) у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності І групи.
Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 14.09.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити певну дію - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Національної Гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної Гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому І групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення. Постанова набрала чинності 27.09.2016 року ( а.с. 11).
Згідно копії протоколу № 130/975/2 від 06.12.2016 року засіданням комісії Головного управління Національної Гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014 року було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.11.2016 року з документами до неї щодо призначення та виплатити йому одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок поранення під час виконання обов`язків військової служби та відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що зоно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчиненням ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. ( а.с. 9).
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. б ч.1 ст.16-2 ЗУ України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
Відповідно до п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена 18 серпня 2015 року, суд приходить до висновку, що відповідач при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинен був керуватися п. 6 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що у випадку сумнівів щодо причин поранення позивача, відповідач мав можливість самостійно в найкоротший термін отримати таку інформацію, так як вона для нього більш доступна, ніж для колишнього військовослужбовця - інваліда.
Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання неправомірним рішення про відмову в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату одноразової допомоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158, 160, 163 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання неправомірним рішення про відмову в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату одноразової допомоги задовольнити.

Визнати рішення комісії Головного управління Національної Гвардії України від 06.12.2016 року ( протокол № 130/975/2) щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі забилі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року неправомірним.

Зобов`язати Головне управління Національної Гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразову грошову допомогу як інваліду І групи внаслідок поранення під час проходження військової служби в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Національної Гвардії України подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя М.С. Чигвінцев