Справа № 819/1577/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1577/16

24 січня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, довіреність 05.12.2016 року,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кащишин О.О., довіреність від 10.01.2017 року № 31-19-0.9-200/2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 14.11.2016 року №144 "Про розгляд документів Головного управління Держгеокастру у Тернопільській області" в частині відмови ОСОБА_4 у наданні згоди на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на земельному масиві кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7.3136 гектара та НОМЕР_3 площею 2.6429 га на яких позивач виявив бажання отримати у власність земельну ділянку відповідно у розмірах 0,40 гектара та 0,12 гектара;

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16950/2-16 "Щодо розгляду клопотання та прийняття наказу" та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,40 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Литячівської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області та прийняти законне рішення;

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16951/2-16 "Щодо розгляду клопотання та прийняття наказу" та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,12 гектара для ведення садівництва на території Литячівської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області та прийняти законне рішення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області про визнання протиправним рішення, скасування його окремих положень та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 14.11.2016 року №144 "Про розгляд документів Головного управління Держгеокастру у Тернопільській області" в частині відмови ОСОБА_4 у наданні згоди на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на земельному масиві кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7.3136 гектара та НОМЕР_3 площею 2.6429 га на яких позивач виявив бажання отримати у власність земельну ділянку відповідно у розмірах 0,40 гектара та 0,12 гектара у зв'язку з відмовою від позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.10.2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявами та необхідним пакетом документів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області з метою реалізації права на безоплатну передачу громадянам України земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, визначених ст.121 Земельного кодексу України.

Однак, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області у листах від 21.11.2016 року 31-19-0.51-16950/2-16 та від 21.11.2016 року № 31-19-0.51-16951/2-16 відмовило позивачу у задоволенні вищевказаних клопотань. На думку позивача, рішення відповідача є невмотивованими, протизаконними та таким, що порушують його право, як громадянина України на отримання безоплатно земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та садівництва, яке гарантоване ст.121 Земельного кодексу України, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, пояснивши, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у наданні згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою є безпідставною, оскільки згідно приписів Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 05.10.2016 року отримано заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області. 07.11.2016 року Головним управлінням на адресу Литячівської сільської ради надіслано листи про надання пропозицій щодо прийняття наказу про надання дозволу позивачу на розроблення проектів землеустрою. Рішенням Литячівської сільської ради від 14.11.2016 року № 144 "Про розгляд документів Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області" відмовлено у наданні згоди на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель даного масиву.

Крім того, в ході вивчення й аналізу долучених до заяв матеріалів та інформаційних даних Державного земельного кадастру, спеціалістами Головного управління встановлено, що представлене позивачем викопіювання свідчить про орієнтовний масив, без зазначення бажаного місця знаходження земельної ділянки, на яку претендує позивач. Також в Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області відсутня інформація щодо наявності вільних земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення у згаданому масиві. Наявність вільних земель не підтверджено відділом Держгеокадастру у Заліщицькому районі. У зв'язку з чим, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовило позивачу у задоволенні заяв позивача, про що його повідомлено листами від 21.11.2016 року 31-19-0.51-16950/2-16 та від 21.11.2016 року № 31-19-0.51-16951/2-16.

З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що порушень зі сторони Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не було і підстав для задоволення позовних вимог немає.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд встановив такі обставини.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернувся із заявами датованими 05.10.2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області (а.с.15,21).

До заяв додано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, викопіювання з публічної кадастрової карти щодо бажаного місця розташування земельних ділянок.

07.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області направило листи № 31-19-0.51-16501/2-16 та №18-19-0.51-16504/2-16 до Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу" стосовно заяв позивача.

14.11.2016 року Литячівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області прийнято рішення № 144 "Розгляд документів Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області", пунктом 1 якого сільська рада вирішила відмовити в наданні згоди на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та для індивідуального садівництва в урочищі Бідинці за межами села Литячі ряду громадян, а в подальшому будь-кому, хто звернеться за такою згодою. Як вбачається з тексту зазначеного рішення, ОСОБА_4 немає в переліку громадян, заяви яких розглядались на сесії Литячівської сільської ради та яким сільська рада даним рішенням відмовила у наданні згоди на розроблення проектів землеустрою (а.с.29).

Відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області листами від 21.11.2016 року 31-19-0.51-16950/2-16 та від 21.11.2016 року № 31-19-0.51-16951/2-16. "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" ОСОБА_4 повідомлено, про те що Головне управління відмовляє у задоволенні його клопотань (а.с.20,23).

Рішення про відмову, викладені у вищевказаних листах, мотивовані тим, що рішенням Литячівської сільської ради від 14.11.2016 року № 144 "Про розгляд документів Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області" відмовлено у наданні згоди на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель даного масиву. Крім того, зазначено, що представлені викопіювання свідчать про орієнтовний масив, без зазначення бажаного місця знаходження земельної ділянки. Також відповідач вказує, що в Головному управлінні відсутня інформація щодо наявності вільних земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення у згаданому масиві.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Підпунктом 31 пункту четвертого Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

У відповідності до Положення № 15 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених вище норм ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Згідно із частиною першою ст.21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" № 794-VII від 27.02.2014 року передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вищевказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 року №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року", зокрема - рішення колегії Держземагентства України №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до пункту 2 рішення колегії №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин (пп.2.4 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1).

Враховуючи викладене слід зазначити, що підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України) та які надійшли у десятиденний строк.

Суд не вважає обґрунтування, викладенні в рішенні Литячівської сільської ради від 14.11.2016 року № 144 мотивованими запереченнями стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, з тексту вказаного рішення не вбачається, що воно прийняте за наслідками розгляду на сесії заяв ОСОБА_4

Крім того, серед наведених підстав відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою у рішеннях Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року, немає підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст.123 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи системний аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про протиправність рішень Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16950/2-16 та від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16951/2-16 "Щодо розгляду клопотання та прийняття наказу".

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 05.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, то суд також вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено протиправність рішень Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16950/2-16 та від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16951/2-16.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 0.0.663979942.1 від 05 грудня 2016 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.3), ОСОБА_4 за подання адміністративного позову до Тернопільського окружного адміністративного суду оплачено судовий збір у розмірі 1653,60 грн. за три позовних вимоги немайнового характеру.

Як вже було зазначено судом, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 року закрито провадження у даній справі у частині позовних вимог ОСОБА_4 до Литячівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судовий збір за дві позовних вимоги немайнового характеру у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.2,6,11,94,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16950/2-16 "Щодо розгляду клопотання та прийняття наказу" і зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,40 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Литячівської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21.11.2016 року №31-19-0.51-16951/2-16 "Щодо розгляду клопотання та прийняття наказу" та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,12 гектара для ведення садівництва на території Литячівської сільської ради, Заліщицького району, Тернопільської області у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (, місцезнаходження: 46021, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця М. Грушевського, будинок 8) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 46000, АДРЕСА_1) судовий збір за дві позовних вимоги немайнового характеру у розмірі 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 (сорок) копійок згідно квитанції № 0.0.663979942.1 від 05 грудня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.