Справа № 814/1424/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1424/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнега С.Є.,

представника відповідачів Генерального штабу ЗС України та ГУ ВСП ЗС України Судді О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Генерального штабу України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Генерального штабу України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України з вимогами про визнання протиправними їх дій щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.10 р. №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні з урахуванням повного розміру грошового забезпечення, а саме грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.10 р. №889 у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позову зазначено, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої одноразова грошова допомога при звільненні обраховується від місячного грошового забезпечення, а відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військове звання, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення. За таких обставин, на думку позивача, під час нарахування одноразової допомоги при звільненні відповідачі повинні були враховувати у тому числі і щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.10 р. №889. Також, позивач навів на свою користь правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 20.10.15 р. по адміністративній справі №559/3342/14-а.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративного позов в повному обсязі.

Представник відповідачів Генерального штабу ЗС України та ГУ ВСП ЗС України надав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника відповідачів Генерального штабу ЗС України та ГУ ВСП ЗС України Судді О.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України (Радянської Армії) з 15.04.1986 р. по 10.06.16 р. та має військове звання полковника.

22.04.16 р. наказом Міністра оборони України №333 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

10.06.16 р. наказом начальника Головного управління Військової Служби правопорядку позивач виключений зі списків особового складу Головного управління.

Одночасно з цим, вирішено питання про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 30 календарних років.

На посаді, що передувала звільненню, ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення в розмірі 15476,96 гривень на місяць, яке складалось з наступного: посадовий оклад 1552,00 гривень, оклад за військове звання 135,00 гривень, надбавка за вислугу років 674,80 гривень, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1180,90 гривень, надбавка за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці 232,80 гривень, премія 5897,60 гривень, щомісячна додаткова винагорода (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.10 №889) 5803,86 гривень.

Головним управлінням Військової Служби правопорядку нараховано та виплачено позивачу суму одноразової грошової допомоги в розмірі 145096,50 гривень.

При цьому, відповідачем обраховано зазначену суму з розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в сумі 9673,1 гривень (9673,1:2=4836,55*30=145096,50), без врахування щомісячної додаткової винагороди в розмірі 5803,86 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У пункті 1 постанови №889 встановлено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, мають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 зазначеної постанови).

Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах, в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, -20 % місячного грошового забезпечення.

За пунктом 5 Інструкції така винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Верховний Суд України в своїх постановах від 04.11.15 р. по справі №21-473а14, від 03.03.15 р. по справі №21-32а15, постанові від 19.05.15 р. по справі №21-466а15, висловив правову позицію, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України.

Водночас, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на інші постанови Верховного Суду України, оскільки вони стосувались інших правовідносин питання врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою №889 при визначенні грошового забезпечення військовослужбовця, з розміру якого обчислюється пенсія, а не одноразова грошова допомога при звільненні, про що також зазначив суд першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи правові висновки Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов