Справа № 810/2804/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м.Київ 810/2804/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства ТПК Шинок до Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Суть спору: Приватне підприємство ТПК Шинок звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Бориспільським відділенням Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016 на підставі висновку про неподання Приватним підприємством ТПК Шинок контролюючому органу звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі форми №1-РА та звіту про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі форми №1-РТ.

Позивач вважає безпідставним застосування до нього штрафних санкцій, оскільки вважає, що він не зобовязаний подавати вказану звітність. Так, позивач зазначив про те, що Порядком заповнення форми звіту №1-РА Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі та Порядком заповнення форми звіту №1-РТ Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі передбачено, що вказані звіти подаються виключно в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису. Проте, у Приватного підприємства ТПК Шинок відсутній електронний цифровий підпис, що свідчить про відсутність у нього можливості подати відповідну звітність, при тому, що жодним нормативним актом не передбачено обовязкове отримання платниками податків електронного цифрового підпису.

Крім того, позивач зауважив про те, що в складі Бориспільського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області відсутній сектор контролю за своєчасністю та достовірністю справляння акцизного податку та подання звітності та його сплати, а в штаті відділення відсутні посадові особи, які уповноважені на проведення камеральних перевірок.

У звязку з цим, позивач вважає, що відповідач не уповноважений проводити камеральні перевірки своєчасності подання форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та застосовувати до суб'єктів господарювання штрафні санкцій у разі встановлення порушень.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що Приватним підприємством ТПК Шинок не були подані до контролюючого органу звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі форми №1-РА та звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі форми №1-РТ, у звязку з чим вважає, що застосування штрафних санкцій у розмірі 34000,00 грн. є правомірним.

Присутній у судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1, заявив клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти вказаного клопотання не заперечував.

Вказане клопотання позивача було задоволено судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

У звязку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

08.08.2016 Бориспільським відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання Приватним підприємством ТПК Шинок звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, за результатами якої складено акт №64/10-04-15-50.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення позивачем вимог п.п. 5 та 6 Порядку заповнення форми звіту №1-РА Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі та звіту №1-РТ Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі, у вигляді неподання таких звітів за червень 2016 року.

На підставі акта перевірки Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016, яким позивачу нараховані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.13 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон 481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону №481/95 суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 18 ч.2 ст.17 Закону №481/95 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 р. №49 затверджено, зокрема, Порядок заповнення форми звіту №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі", Порядок заповнення форми звіту №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі", а також форму таких звітів

Вказаний наказ набрав чинності 22.04.2016 року.

Відповідно до п.1 розділу 1 Порядку заповнення форми звіту № 1-РА Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають субєкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Згідно з п.2 розділу 1 вказаного Порядку звіт в електронній формі подається засобами електронного звязку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб'єкта господарювання.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку заповнення форми звіту №1-РТ Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі встановлено, що звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають субєкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку звіт в електронній формі подається засобами електронного звязку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Згідно з п. 6 вказаного Порядку звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органу ДФС за місцем реєстрації суб'єкта господарювання.

Судом встановлено, що у Приватного підприємства ТПК Шинок наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №001399 та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №001400 з терміном їх дії з 21.12.2015 по 20.12.2016, що, згідно з вищевказаною ч.3 ст.16 Закону №481/95, покладає на нього обовязок подавати до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом (Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 р. №49).

При цьому, як було вказано вище, підставою для прийняття відповідачем оспорюваного рішення про застосування фінансових санкцій стало саме неподання Приватним підприємством ТНК Шинок звітів форми №1-РА та №1-РТ за червень 2016 року.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність прийняття рішення про застосування фінансових санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016, зазначив про те, що у Приватного підприємства ТНК Шинок відсутній обовязок щодо подачі відповідних звітів у електронній формі, оскільки у позивача відсутній електронний цифровий підпис, а жодною нормою чинного законодавства обовязкове отримання ЕЦП не передбачено, з приводу чого суд зазначає, що обовязок позивача, як особи, яка отримала ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, подавати до контролюючого органу звіти за формами №1-РА та №1-РТ закріплений ч.3 ст.16 Закону №481/95, у звязку з чим твердження позивача про протилежне суд визнає непереконливими.

Згідно з п.п.49.4-1 ст. 49 ПК України акредитований центр сертифікації ключів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, безоплатно надає особам, які мають намір подавати податкову декларацію в електронній формі, послуги у сфері електронного цифрового підпису.

Отже, електронний цифровий підпис видається особам, які мають намір подавати податкову декларацію (а також звіти форми №1-РА та №1-Р, як це випливає з пунктів 2 вищевказаних Порядків) в електронній формі, на безоплатній основі, тобто зазначені дії не покладають на таких осіб жодних фінансових навантажень.

Водночас, звертаючись до суду з позовом у цій справі, Приватним підприємством ТПК Шинок не були наведені жодні підстави неотримання ним електронного цифрового підпису (окрім посилання на відсутність норми, яка в імперативному порядку визначає необхідність отримання ЕЦП), що є необхідною передумовою для виконання свого обовязку, передбаченого ч.3 ст.16 Закону №481/95.

Крім того, враховуючи, що пункти 2 Порядків заповнення форми звітів №1-РА та №1-Р, затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 р. №49, визначають процедуру подання звітів тотожною процедурі подання податкової декларації, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 46.5 статті 46 ПК України передбачено, що форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

Відповідно до п. 49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.3 статті 49 ПК України обумовлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.4 ст. 49 ПК України).

У разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк (п. 49.5 ст. 49 ПК України)

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно з п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Отже, проаналізувавши вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що контролюючий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 Податкового кодексу України, оскільки прийняття податкової звітності є обовязком контролюючого органу. При цьому, підставою для відмови у прийнятті податкової декларації, згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, є виключно допущення платником податків порушень вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу при її заповненні, тобто відсутність в ній обовязкових реквізитів.

Зазначене в повній мірі стосується і подання суб'єктами господарювання, які отримали ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, звітів форми №1-РА та №1-РТ.

Таким чином, незважаючи на те, що Порядками подання звітів за формами №1-РА та №1-РТ, які затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 р. №49, передбачена подача в електронній формі, подання таких звітів в паперовій формі не суперечитиме положенням Податкового кодексу України та потягне за собою обовязок контролюючого органу прийняти такі звіти.

При цьому, суд зазначає, що відсутність закріплених в податковому законодавстві наслідків подання платниками податків звітів в паперовій, а не електронній формі, має трактуватися виключно на їх користь.

Так, згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Також, відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що Приватним підприємством ТНК Шинок звіти форми №1-РА та №1-РТ за червень 2016 року не були подані ані в електронній, ані в паперовій формі, що безумовно свідчить про допущене позивачем порушення ч.3 ст.16 Закону №481/95 та є підставою для застосування до нього штрафних санкцій на підставі абзацу 18 ч.2 ст.17 цього ж Закону.

Проте, надаючи правову оцінку прийнятому Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області рішенню про застосування фінансових санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016, суд звертає увагу на таке.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №481/95 рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Суд звертає увагу на те, що приписи ст.17 Закону №481/95 не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом з тим, такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 6 цього Порядку визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Як вбачається з пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Отже, будь-які норми, які прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів ДФС України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Варто зауважити, що розглядувана законодавча норма є імперативною.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Тому прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України.

Приписи статті 17 Закону у розглядуваному контексті можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.

Зазначене стосується також і норм зазначеного раніше Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена цим підзаконним нормативно-правовим актом, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Водночас у разі прийняття цими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, варто виходити з такого.

Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Такий підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила застосовуються не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.

Так, зокрема, така позиція була висловлена Вищим адміністративним судом в Інформаційному листі від 28.03.2014 №375/11/14-14.

Отже, суд зазначає, що прийняття контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій замість податкового повідомлення-рішення само по собі не є достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Водночас, суд звертає увагу на те, що за вищенаведеними нормами податкового законодавства України повноваження на прийняття податкових повідомлень-рішень (а так само і рішень про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів") належать виключно контролюючим органам.

Відповідно до п.п.14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

У свою чергу, пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Суд звертає увагу на те, що Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС була утворена як територіальний орган ДФС постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №311, однак постановою КМУ від 04.11.2015 №892 була реорганізована шляхом приєднання до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС.

Відповідно до пункту 1 Положення про Броварську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області, затвердженого Наказом Державної фіскальної служби України від 13.04.2016 №314, з центром у м. Броварах, з Баришівсько-Березанським, Бориспільським, Згурівським, Переяслав-Хмельницьким, Яготинським відділеннями та відділенням у м. Славутичі є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у Київській області. ОДПІ є органом доходів та зборів.

ОДПІ забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

ОДПІ є правонаступником усіх прав та обовязків Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, Державної податкової інспекції у м. Славутичі Головного управління ДФС у Київській області, Боріспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Наказом Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 02.07.2016 №344 затверджено Тимчасове положення про Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Згідно з п.1.1 вказаного Тимчасового положення Бориспільське відділення є структурним підрозділом Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та безпосередньо підпорядковується начальнику Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Таким чином, Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не є контролюючим органом, який в розумінні вищенаведених норм податкового законодавства України наділений повноваженнями на прийняття податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), оскільки є лише структурним підрозділом контролюючого органу Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, який у даному випадку і був уповноваженим на прийняття спірного рішення органом.

Так, згідно з пунктом 4 Положення про Броварську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області ОДПІ відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого:

- визначає в порядку, встановленому законом, суми грошових зобовязань платників податків (п.п.6);

- застосовує санкції за несвоєчасність подання звітності, встановленої законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на ДФС (п.п.40).

Відповідно до п.п.19 п. 6 Положення для виконання покладених на неї завдань має право визначати у передбачених Податковим кодексом України випадках суми податкових та грошових зобовязань платників податків.

Начальник ОДПІ приймає податкові повідомлення-рішення та інші рішення, повязані з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів у порядку, встановленому законодавством (п.п.17 п.11 Положення).

Суд звертає увагу на те, що незважаючи на закріплену в п.2.23.11 Тимчасового положення про Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області можливість прийняття Відділенням рішення про застосування фінансових санкцій до субєктів господарювання за порушення законодавства, яке регулює відносини у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, вказані дії структурного підрозділу не відповідають вищенаведеним положенням чинного податкового законодавства України.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року N 1204 (далі Порядок №1204), контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо:

- згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п.3).

Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку №1204 передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

- "С" - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (додаток 10).

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІІ Порядку №1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (заступнику керівника) контролюючого органу, а складене відповідно до Митного кодексу України - керівнику або виконуючому його обов'язки.

Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою "Ф") не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Отже, структурний підрозділ контролюючого органу (у даному випадку - Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) наділений повноваженнями лише на складання та друк податкового повідомлення рішення, після чого передає його на підпис керівнику або заступнику керівника контролюючого органу (в даному випадку Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області).

Водночас, спірне рішення про застосування фінансових санкцій №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016 було складено та підписано структурним підрозділом контролюючого органу - Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, а отже, за відсутністю відповідних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Проте, судом встановлено, що спірне рішення №000072/10-04-12/33483840 від 22.08.2016 було прийнято структурним підрозділом контролюючого органу - Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з перевищенням наданих йому повноважень, що є достатньою та безумовною підставою для визнання цього рішення протиправним та скасування.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства ТПК Шинок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378,00 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача згідно з положеннями статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22.08.2016 №000072/10-04-12/33483840, прийняте Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

3. Стягнути на користь Приватного підприємства ТПК Шинок (08353, Київська область, Бориспільський район, с. Головурів, вул. Леніна, 39, ідентифікаційний код 33483840) судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 286, ідентифікаційний код 39463945).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.