Справа № 820/5005/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 р.Справа № 820/5005/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представник позивача Анушкевич О.І.

представник відповідача Явтух О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївський машинобудівний завод" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2016р. по справі № 820/5005/16

за позовом Заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївський машинобудівний завод" третя особа Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївський машинобудівний завод", третя особа Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Зміївський машинобудівний завод» (, 63401, Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична, 115) привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття) № 77506, яке знаходиться за адресою: вул. Залізнична (колишня вул. 50 років Комсомолу), 115, м. Зміїв, Харківська область, у придатний стан для використання за цільовим призначенням, а саме:

- забезпечити готовність захисної споруди до укриття працюючого персоналу (п.29 припису №1 від 13.02.2015);

- забезпечити наявність на захисній споруді документації відповідно вимогам техногенної безпеки та цивільного захисту (п.30 припису №1 від 13.02.2015);

- на захисній споруді забезпечити: ведення відповідної документації; контроль за правильним утриманням приміщень, збереженням захисних пристроїв та інженерно-технічного обладнання захисних споруд; обслуговування та ремонт захисної споруди; дотримання протипожежних вимог; підтримку захисної споруди у постійній готовності для приймання осіб, що укриваються; розробку функціональних обов'язків для персоналу з обслуговування захисної споруди;

- захисну споруду забезпечити телефонним зв'язком з диспетчерською службою та репродуктором, підключеним до районної місцевої радіотрансляційної мережі (п.31 припису №1 від 13.02.2015);

- розробити інструкцію щодо дій персоналу суб'єкта господарювання у разі загрози або виникнення надзвичайних ситуацій (п.32 припису №1 від 13.02.2015).

Ч.ч. 1, 2 ст. 60 КАС України закріплено, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

В позовній заяві прокурор посилається на те, що позовна заява спрямована на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, спрямованого на забезпечення захисту цивільного (мирного) населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей для збереження їх життя та здоров'я військової агресії. Незадовільний експлуатаційний стан готовності захисних споруд цивільного захисту, через напружену військово- політичну ситуацію в країні, ставить під загрозу захист життя та здоров'я цивільного населення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевіркою відповідача на предмет додержання ним вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно - рятувальних служб, було встановлено ряд порушень та зроблено висновок про невідповідність технічного стану і обмежену готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту (сховища) № 77506, яке знаходиться за адресою: вул. Залізнична (колишня вул. 50 років Комсомолу), 115, м. Зміїв, Харківська область, котре перебуває на його балансі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 року адміністративний позов Заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 17, 60, 71, 72, 88, ч.ч. 1 та 2 ст. 99, ст. 100, п. 5 ч. 1 ст. 183-2, ст. 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській та Прокуратура Харківської області подали заперечення на апеляційну скаргу, в яких вони, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Зміївським РВ ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, було проведено позапланову перевірку додержання відповідачем вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки , цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно - рятувальних служб у захисній споруді цивільного захисту № 77506.

За результатами перевірки було виявлено коло порушень які перелічені в акті від 13.02.2015 та складено припис № 1 від 13.02.2015 про їх усунення, а сам технічний стан захисної споруди цивільного захисту № 77506 оцінено як "обмежено готове" до прийняття осіб, що укриваються.

Згаданим приписом зобов'язано відповідача привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту № 77506 у придатний стан для використання за цільовим призначенням.

Крім того, на відповідальних осіб, за порушення ст. 175 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем було розроблено план заходів по усуненню виявлених недоліків, який направлено до ГУДСНСУ в Харківській області.

На запит Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про надання інформації про хід усунення недоліків вказаних в акті комплексної перевірки захисної споруди цивільного захисту (ПРУ 77506) та приписі про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки цивільного захисту, відповідачем (лист № 87 від 26.07.2016) було повідомлено про часткове виконання припису щодо усунення порушень та зазначено про неможливість усунути одразу всі порушення через тяжке фінансове становище. Повідомлено, що такі дії, по мірі надходження коштів, будуть учинятись (а.с.37).

Сторонами у судовому засіданні не заперечувалось, що у встановлений строк всі встановлені порушення усунуті не були.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що бездіяльність керівництва відповідача щодо утримання захисної споруди цивільної оборони № 77506 у належному стані є протиправною, що, в свою чергу створює загрозу для життя та здоров'я цивільного (мирного) населення через неможливість їх укриття у разі військової (терористичної) небезпеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Проведення АТО на сході держави, та запровадження Кабінетом Міністрів України на території Донецької та Луганської областей режиму надзвичайної ситуації, а на всій території України - режиму підвищеної готовності згідно Кодексу цивільного захисту України, слугувало підставою для видання Кабінетом Міністрів України постанови від 26.01.2015 року №18, якою створено Державну комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій

Згідно Положення про Державну комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 року №18, Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (далі - Державна надзвичайна комісія) є постійно діючим органом, який забезпечує координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов'язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, організаційних заходів протидії терористичній діяльності та воєнній загрозі, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них, одним з основних завдань якої є інвентаризація всіх об'єктів цивільного захисту, тобто інженерних споруд, призначених для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Одночасно з цим, Кабінетом Міністрів України видано розпорядження №48-р від 26.01.2015 року, яким надано дозвіл Державній службі з надзвичайних ситуацій та її територіальним органам разом з місцевими органами виконавчої влади на проведення перевірок стану готовності пунктів управління, захисних споруд та наявності планів цивільного захисту на особливий період і планів реагування на надзвичайні ситуації.

Таким чином, вимоги, викладені в позовній заяві, спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей для збереження їх життя та здоров'я, у разі військової агресії.

Незадовільний експлуатаційний стан готовності державної захисної споруди цивільного захисту №77506, що знаходиться на зберіганні у відповідача, зумовило позивача на звернення до суду із позовною заявою.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 18 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту належить організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб'єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб'єктів господарювання приватної форми власності.

Пунктом 27 ч. 1 ст. 19 КЦЗ України до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту віднесено здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту.

Водночас до завдань і обов'язків суб'єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту (п. 15 ч. 1 ст. 20 КЦЗУ), здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні) (п. 16).

Згідно ч. 8 ст. 32 КЦЗ України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб'єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

З огляду на приписи ч.2 ст.19 Конституції України, процедура реалізації позивачем владної управлінської функції контролю в сфері цивільного захисту, пожежної безпеки, техногенної безпеки унормована, насамперед, приписами Кодексу цивільного захисту України та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Державну комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 року №18, адже за змістом положень даних актів законодавства, територіальний орган МНС України та Департамент цивільного захисту України як регіонального, так і районного рівня належить до окресленого законодавцем кола осіб зі статусом органів державного контролю (нагляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЦЗ України, розділу 1 Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженого Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.10.2006р. № 653, сховища забезпечують захист ociб, що укриваються, від негативного впливу сучасних засобів ураження, бактеріальних (біологічних) засобів, від бойових отруйних речовин, а також, при необхідності, від катастрофічного затоплення, небезпечних хімічних речовин, радіоактивних продуктів при руйнуванні ядерних енергетичних енергоустановок, високих температур i продуктів горіння при пожежах та передбачають можливість безперервного перебування у них розрахункової кількості ociб, що укриваються, протягом двох діб.

Частиною 6 ст. 32 цього Кодексу визначено, що проектування, будівництво, пристосування i розміщення захисних споруд та об'єктів подвійного призначення здійснюються згідно з нормами, які розробляються відповідно до Закону України "Про будівельні норми".

Реконструкція захисних споруд здійснюється за державними будівельними нормами В 2.2.5-97 "Захисні споруди цивільної оборони", затверджені наказом Держкоммістобудування України від 08.07.1997р. № 106. Об'єкти або приміщення, що пристосовуються під захисні споруди, в ycix випадках мають відповідати вимогам цих норм.

Керівники підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності та господарювання, на балансі яких знаходяться захисні споруди, забезпечують її належний технічний стан i готовність до укриття населення.

Відповідно до п.4 Порядку використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2009 р. № 253 (далі - Порядок), захисні споруди, за винятком тих, що повинні утримуватись у постійній готовності до використання за призначенням, можуть використовуватися підприємствами для господарських, культурних та побутових потреб за умови забезпечення можливості приведення її у готовність до використання за призначенням у строк, що не перевищує 12 годин.

Також, відповідно до п.6 Порядку, під час використання захисної споруди для власних потреб підприємством забезпечується збереження захисних властивостей споруди як в цілому, так i окремих її елементів; герметизацію та гідроізоляцію вciєї споруди; збереження робочого стану інженерно-технічного та спеціального обладнання, засобів зв'язку та оповіщення; належне утримання захисної споруди відповідно до вимог Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, яка затверджується МНС.

Розглядом справи встановлено, що вимоги припису № 1 від 13.02.2015 не були виконані у повному обсязі.

Враховуючи викладене, виходячи з аналізу змісту положень Кодексу цивільного захисту України, Порядку використання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2009р. № 253, Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, яка затверджена Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.10.2006 № 653, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про бездіяльність керівництва відповідача щодо утримання захисної споруди цивільної оборони № 77506 у належному стані, що, в свою чергу створює загрозу для життя та здоров'я цивільного (мирного) населення через неможливість їх укриття у разі військової (терористичної) небезпеки.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки дане питання було вирішено по суті ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 р., яка відповідачем не була оскаржена.

Інші доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 року по справі № 820/5005/16 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зміївський машинобудівний завод" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2016р. по справі № 820/5005/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 27.01.2017 р.