Справа № 821/520/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/520/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення -,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року приватне акціонерне товариство "Южмормонтаж" (далі - ПАТ "Южмормонтаж", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10 березня 2016 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем неправомірно, оскільки правомірність формування позивачем податкового кредиту підтверджено наявними в матеріалах справи документами щодо взаємовідносин між позивачем та його контрагентами.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ПАТ "Южмормонтаж" є юридичною особою, здійснює діяльність у сфері ремонту і технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення, готових металевих виробів та електромонтажні роботи, перебуває на обліку у ДПІ у м. Херсоні ГУДФС у Херсонській області як платник податку на додану вартість та податку на прибуток.

У період з 15 по 19 жовтня 2015 року ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ "Южмормонтаж" з питань правомірності обчислення та повноти сплати податків за період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року. Вказану перевірку призначено наказом відповідача №1211 від 13 жовтня 2015 року на виконання постанови слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02 червня 2015року.

З акту перевірки вбачаються наступні порушення ПрАТ «Южмормонтаж», а саме: п. 44.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст. 186п.198.1, п.198.2 п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст. 201 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI ( змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість у червні, липні, серпні 2016 року на суму 179 076,00 грн.

До таких висновків податковий орган дійшов в результаті дослідженої в ході перевірки податкової звітності та документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ "НПЛ "Ком",ФОП ОСОБА_2, ТОВ "Одез", ПАТ "Пласке", ТОВ ВТС "Авіас", ТОВ "Аркада Груп".

27 жовтня 2015 року позивач, не погоджуючись з вказаними висновками, подав заперечення на акт перевірки від № 238/21-03-22-05/14122468.

16 листопада 2015 року листом за вих. №13790/10/21-03-22-05 відповідач надав відповідь , згідно якої вбачається, що він виключив з акту перевірки від 27 жовтня 2015 року № 238/21-03-22-05/14122468 п. 3.1.3 Перевірка достовірності нарахування суми податкового кредиту по операціям з придбання товару, робіт та послуг у ПрАТ "Южмормонтаж" по взаємовідносинам з ТОВ "Одез" (01350015) ст. 15-17.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19 листопада 2015 року №, яким зобов'язано позивача оплатити 176 894,00 грн. податку на додану вартість та 88 447,00 грн. штрафних санкцій.

ПАТ"Южмормонтаж", не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим ППР, скористалось правом на їх оскарження у адміністративному порядку до ГУ ДФС у Херсонській області та ДФС.

01 березня 2016 року ГУ ДФС у Херсонській області винесено рішення про результати розгляду первинної скарги. Вказаним рішенням частково скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні ДФС у Херсонській області від 19 листопада 2015 року № про сплату податку на додану вартість на загальну суму 85 739, 75 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 33 213,00 грн. та за штрафними санкціями на суму 52 526,75 грн.

10 березня 2016 року Херсонською ОДПІ ГУ ДФС в Херсонській області винесено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 143 681,00 грн. та штрафні санкції в сумі 35 920,25 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням № позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду позивачем було доведено право на формування податкового кредиту та витрат по господарським операціям з контрагентами - постачальниками, взаємовідносини із якими обумовлені в акті перевірки, оскільки позивач, як замовник послуг не несе відповідальності за порушення продавцем (постачальником товару) порядку формування, складення та внесення податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податковому кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В апеляційної скарзі вказується на те, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року підлягає скасуванню, оскільки прийнята в порушення норм діючого законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (абзац 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відтак, до повноважень контролюючого органу входить аналіз реальності господарської діяльності платника податків на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку угодах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Южмормонтаж» та ТОВ "НПЛ "Ком" укладено договір № 2808 від 28 серпня 2015 року за яким продавець зобов'язувався передати товар (змінно-запасні частини), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його вартість.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належним чином завірені первинні документи, колегією суддів встановлено реальність господарських взаємовідносин позивача з вищевказаним контрагентом спрямованої на настання фактичного здійснення господарської операції.

Доводи апелянта про відсутність в рахунках - фактурах та прибуткових накладних П.І.Б. осіб, які їх виписали, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане не спростовує факту проведення господарських операцій.

Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи показання допитаного у судовому засіданні в якості свідка заступника генерального директора позивача ОСОБА_3, який є комерційним директором позивача, вбачається, що операції з контрагентом дійсно відбувалися.

До того ж, колегією суддів встановлено, що всі наявні в матеріалах справи первинні документи оформлені належним чином та містять всі необхідні реквізити.

Посилання податкового органу на те, що у первинних документах, а саме товарно - транспортних накладних № 38,39,40 від 31 серпня 2015 року виявлено недоліки, а саме: відсутні у зворотному листі ПІБ, посади осіб, які відпустили товар, відсутні ПІБ водія, зазначення в товарно-транспортних накладних лише адресу навантаження м. Київ, без зазначення фактичного місця навантаження, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Статтею 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 встановлено, що ТТН - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Ніде у визначеннях понять Правил, ні в самих Правилах не зазначається що ТТН є первинним документом.

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи ТТН, колегією суддів дійсно встановлено, що дані документи не містять фактичного місця навантаження товару, однак, вони оформлені відповідно до вимог діючого законодавства та мають необхідні реквізити.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не ніс транспортних витрат, тому самі по собі товарно-транспортні накладні не є первинними бухгалтерськими документами, вони лише несуть додаткову інформацію щодо перевезення товарів між підприємствами та не можуть впливати на право підприємства формувати податковий кредит та склад витрат.

Щодо посилання податкового органу на те, що в інформаційній системі Податковий блок при порівнянні показників податкових зобов'язань по ПДВ TOB "НПЛ Ком" (код 39729391) та податкового кредиту ПрАТ "Южмормонтаж" (код 14122468) виникло відхилення в сумі 143 680,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Так, TOB "НПЛ Ком" в 2015 році звітність до податкових органів не надавало, податкові зобов'язання не визначало та податки до бюджету не сплачувало, в свою чергу в матеріалах справи наявні розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та квитанція № 2, які підтверджують надання ТОВ НПЛ "Ком" декларації до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

До того ж, ПАТ "Южмормонтаж", як замовник послуг, не несе відповідальності за порушення продавцем послуг (постачальником товару) порядку формування, складення та внесення податкових накладних з контрагентами - постачальниками на придбання товару до Єдиного реєстру податкових накладних.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що за відсутності доказів проведення позивачем фіктивних господарських операцій з його контрагентом та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціях з придбання товарів у цього постачальника, висновок Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про завищення позивачем витрат та податкового кредиту за такими операціями є протиправним.

Таким чином позивачем, на думку колегії суддів, правомірно сформований податковий кредит у сумі по відносинах з його контрагентом, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2016 року № є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку з приводу реальності господарських взаємовідносин, правильності формування позивачем податкового кредиту та протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв