Справа № 609/1633/16-а
Суддя: Ящук Т. М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 609/1633/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2017 р. Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючої судді Ящук Т.М.

З участю секретаря Кравчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ, під час письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецького об»єднаного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення про припинення виплати пенсії та зобов»язання поновити виплату пенсії з 10.11.2015 року.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Кременецького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення про припинення виплати пенсії та зобов»язання поновити виплату пенсії з 10.11.2015 року.

В судове засідання сторони не з»явилися, від позивача поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутності, з повним підтриманням позовних вимог , від відповідача поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутності із запереченнями проти позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази , вважає, що позов підлягає до задоволення .

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області та отримував пенсію по віку , призначену відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із 13.07.2013 року по 10 листопада 2015 року, при стажі роботи 28 років 08 місяців 17 днів , із заробітної плати за період з квітня 2002 року по грудень 2007 року.

Із 10 листопада 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Шумському районі було припинено позивачу виплату пенсії за віком ,яка йому призначена з 13.07.2013 року.

Листом № 8/м -11 від 27 травня 2016 року відповідач відмовив позивачу у відновленні виплати пенсії із 10.11.2015 року з посиланням на Закон України від 02 березня 2015 року №213-8 та повідомив про відсутність права на отримання пенсії, зокрема, щодо неможливості одночасного перебування на роботі в органах місцевого самоврядування та отримання пенсії.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20 лютого 1997 року позивач із 10.11.2015 року працює на посаді голови Великозагайцівської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, із збереженням раніше присвоєного 7 рангу посадової особи органів місцевого самоврядування.

08.10.2013 року ОСОБА_1 Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення НОМЕР_1.

Згідно Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-8 у період із 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії , призначені відповідно до цієї статті не виплачуються» .

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених Законом України №213, які набрали чинності з 01 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України , є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Законом України у межах і відповідно до законів України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 Закон щодо призначення всіх пенсій до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позбавлення позивача з 10 листопада 2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії є звуженням його конституційного права на соціальний захист і порушує ї його конституційні права на соціальний захист.

Згідно ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Окрім того, статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Тому суд вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які працюють в органах місцевого самоврядування , прийнятий через кілька років після призначення позивачу вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачу, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені Конституцією України.

Крім того, суд вважає , що права позивача, якому припинено нарахування та виплату пенсії допущено управлінням Пенсійного Фонду України в Шумському районі, який допустив дії щодо припинення із 10 листопада 2015 року виплати пенсії по віку позивачу , будь- яких рішень з цього приводу не приймав , а тому слід визнати саме дії управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі про припинення із 10 листопада 2015 року виплати пенсії по віку позивачу неправомірними та зобов»язати вже Кременецьке об»єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області поновити позивачу виплату пенсії по віку із 10 листопада 2015 року .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 11, 71, 86, 158-163, 256 КАС України, ст.ст.19, 22, 46, 64 Конституції України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі про припинення із 10 листопада 2015 року виплати пенсії по віку ОСОБА_1 неправомірними .

Зобов»язати Кременецьке об»єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії по віку із 10 листопада 2015 року.

Постанову суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів через Шумський районний суд .

Суддя: Т. М. Ящук