Справа № 2а-1764/10
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1764/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління ДАІ ГУМВС України у Рівненській області про скасування постанови серії ВК №166228 від

09.11.2010 року. -

установив:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом в якому просить скасувати постанову серії ВК № 166228 віл 09.11.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 09.11.2010 року інспектором ДАІ - ОСОБА_3 була винесена постанова про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КУпАП, а саме перевищення встановленого у населених пунктах обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год. На його думку вищевказана постанова є незаконною та винесена з порушенням порядку її винесення, крім цього вважає, що зазначене рішення працівника ДАІ є упередженим, необ»активним і таким, що не відповідає дійсності. Вказує, що він не порушував правил дорожнього руху, а рухаючись по автодорозі Київ-Чоп був зупинений працівником ДАІ, який повідомив йому про перевищення швидкості на 36 км/год. Свої дій інспектор підтверджував показником вимірювального приладу «Беркут 0801097», який вказував на швидкість 96 км/год. Проте, зазначає, що впевнений, що швидкість, яка зафіксована інспектором не належала його автомобілю, оскільки він рухався позаду іншого автомобіля і таким чином підтвердити, що швидкість заміряна приладом «Беркут» належить саме його автомобілю - неможливо. Таким чином вважає, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова винесена без врахування всіх обставин справи та за відсутності належних доказів про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КлАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі

Представник відповідача управління ВДАІ при ГУМВС України у Рівненській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності представника відповідача ВДАІ при ГУМВС України у Рівненській області на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 09 листопада 2010 року постановою серії ВК № 166228 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного

правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 2.7. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України

22.02.2001 р. № 185, до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи вилучення, знищення тощо). Кожний документ має мати свої реквізити (дату, адресу, назву, підпис, штампи, печатки тощо) і повинен відповідати своєму призначенню, містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість вине¬сеної постанови і приймає зокрема, рішення про залишення постанови без зміни, а скарги або протест без задоволення.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення

обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

У судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2010 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якого останній 09 листопада 2010 року о 07.00 год. керував автомобілем «Тойота», д.н.з..ВС1883ВМ, на 311 км. Автодорого Київ-Чоп рухався зі швидкістю 96 км/год., чим допустив порушення пункту 12.4 ПДР. У зазначеному протоколі позивач записав, що він рухався зі швикістю 80 км./год., та не впевнений, що швидкість 96 км./год. саме його автомобіля.

Постановою від 09 листопада 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 260 грн. (а.с.7).

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 09 листопада 2010 року о 07.00 год. керував автомобілем «Тойота», при наявності дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт», рухався зі швидкістю 96 км/год..

Оскільки ОСОБА_4 перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Позивач не подав суду жодних доказів того, що автомобіль, яким він керував рухався з іншою швидкістю, ніж яка визначена приладом «Беркут».

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, постанова серії ВК № 166228 від 09 листопада 2010 року у справі про

адміністративне правопорушення, що винесена Інспектором ДПС ОСОБА_3, є законною і обґрунтованою, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.. ст.. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 99, 100, 159, 160-163, 167, 171/2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 293 КУпАП, суд -

постановив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до управління ОСОБА_5 України у Рівненській області про скасування постанови серії ВК № 166228 від 09.11.2010р. відмовити за безпідставністю.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6