Справа № 725/5797/16-а
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/5797/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року. Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Дикого Владислава Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 у грудні 2016 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Дикого В.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що постановою інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці молодшим лейтенантом поліції Диким В.С. від 06 жовтня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.

З вказаною постановою він не погоджується. Вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

Так, 05 жовтня 2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв. він дійсно знаходився по вул.Головній, 71 в м.Чернівці, де відбулось з'ясування обставин між його колегою та працівниками поліції, які (останні) грубо порушували вимоги ЗУ «Про Національну поліцію».

Проте жодних заборонених законом дій він не вчиняв, а тільки намагався захистити оператора та відеорежесера від протиправних дій працівників поліції, шляхом підвищення тону розмови в їхню сторону, без погроз та нецензурної лайки. На що працівники інспекції, із застосуванням фізичної сили та спецзасобів (наручників), незаконно затримали його та відвезли у райвідділ поліції без складання протоколу про адміністративне затримання.

На його думку, дії працівників поліції є неправомірними, так як він вимоги закону щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях не порушував, а тільки діяв в стані крайньої необхідності.

Крім того, інспектором Диким В.С. під час винесення постанови не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, що є обов'язковим для винесення постанови та не було роз'яснено йому зміст ст.63 Конституції України, а також вимоги ст.268 КУпАП

У зв'язку з наведеним, просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Справа слухалась у відсутність відповідача - інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Дикого В.С., який в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_2 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці молодшим лейтенантом поліції Диким В.С. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. (а.с.6).

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

При цьому, згідно вимог ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, законодавцем чітко визначено вичерпний перелік підстав за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається і може бути змінений лише законом.

Також нормами чинного КпАП України передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення може складатися, як на місці вчинення правопорушення так і на місці доставлення затриманої особи. В останньому випадку протокол про адміністративне правопорушення складається тоді, коли його неможливо скласти на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов'язковим (ст.ст.259,260 КУпАп).

Крім того, вказаного висновку дійшов Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України.

Як було встановлено судом, 06 жовтня 2016 року о 00 год. працівниками поліції було затримано ОСОБА_2 за нібито вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП, про що інспектором Диким В.С. було складено протокол про адміністративне затримання (а.с.10).

Однак, працівниками поліції всупереч вказаних вище вимог закону, які прямо вказують, що розгляд вказаної категорії справ у скороченому порядку не допускається, ні на місці затримання позивача, ні на місці доставлення його до органу поліції, не було складено протоколу про адміністративне правопорушення щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП, який є обов'язковою передумовою перед винесенням постанови про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесення в порушення вимог чинного законодавства, суд вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Також, на думку суду, підставою для скасування оскаржуваної позивачем постанови є наступне:

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 06 жовтня 2016 року о 00 год., перебуваючи по вул.Головній, 71 в м.Чернівці, голосно кричав і порушував громадську тишу та спокій.

Диспозиція ч.1 ст.182 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає відповідні права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні регулює Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Відповідно до ст.24 вказаного Закону органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Отже, законом чітко визначено, що у нічний час, із двадцять другої до восьмої години забороняються гучні викрики, які заважають громадянам відпочивати.

За таких обставин, слід дійти висновку, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, в даному випадку ОСОБА_2, повинна бути наявність заяви (скарги) щодо порушення останнім правил додержання тиші в громадському місці.

Проте, як було встановлено судом, жодних скарг (усних та письмових) від громадян щодо порушення тиші ОСОБА_2 до працівників поліції не надходили.

Вказане, на думку суду, свідчить про те, що інспектори поліції, самостійно, без встановлення шкідливості впливу шуму на громадян, дійшли до помилкового висновку з приводу наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства встановлена презумпція вини суб'єкта владних повноважень, що означає його обов'язок довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився та не надав доказів, які би спростовували позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходить з доказів, які були надані позивачем.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку з приводу того, що позов ОСОБА_2 в частині скасування постанови є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Так, згідно п.3 ч.2 ст. 222 КпАП України від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи та накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1 ст.182 КпАП України мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Оскільки судом не розглядалась справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а тому не в компетенції суду закривати відносно нього справу.

Керуючись Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»., ст.ст.70, 71, 72, 79, 86, 87, 94, 122, 158-163, 167, 186 КАС України, ст.ст. 251, 254, 258, 259, 260, 287, 288 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці молодшого лейтенанта поліції Дикого Владислава Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АА №223702 від 06.10.2016 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці молодшим лейтенантом поліції Диким Владиславом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП та накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Войтун О.Б.