Справа № 820/6001/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 січня 2017 р. Справа № 820/6001/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Вернигора О.В.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування наказу та визнання дій протиправними ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ ГУ ДФС у Харківській області №2914 від 26.10.2016 року;

- визнати дії посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області по проведенню фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області у Харківській області було протиправно винесено наказ №2914 від 26.10.2016 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДІСІ ЛІНК» підстава п.п.80.2.3,80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України письмове звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Позивач вважає вказаний наказ таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виданий відповідачем за відсутності визначених законом обставин.

Відповідач надав до суду заперечення на адміністративний позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки 26.09.2016 року, ним було отримано письмове звернення від громадянина, в якому він зазначає про порушення позивачем законодавства щодо не надання розрахункового документу при здійсненні покупки, також зазначено про сумнів заявника (споживача), щодо офіційного оформлення продавців. У зв'язку із чим заявник (споживач) просив перевірити у тому числі торгівельну точку за адресою: вул. Серпова,4 з приводу зазначених питань.

Відповідач зазначає, що отримане ним звернення від громадянина відповідало всім вимогам, передбаченим Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР, та містило інформацію про порушення позивачем законодавства. Таким чином, на підставі п.п. 80.2.3 та п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст.80 ПК України відповідач прийняв рішення провести фактичну перевірку господарських одиниць, що належать позивачу, за адресою: м. Харків, вул. Серпова, буд. 4.

З огляду на викладені обставини, відповідач вважає, що наказ відповідача №2914 від 26.10.2016 року «Про проведення фактичної перевірки», є правомірним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача зареєстровано як юридичну особу 05.02.2002 року (а.с. 12). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу 05.02.2002 року, основним видом діяльності якої є Оптова торгівля комп'ютерами, периферійними устаткуванням і програмним забезпеченням (а.с. 19).

26.09.2016 року відповідачу надійшло звернення від громадянина, в якому він зазначає про порушення позивачем законодавства щодо не надання розрахункового документу при здійсненні покупки, також зазначено про сумнів заявника (споживача), щодо офіційного оформлення продавців. У зв'язку із чим заявник (споживач) просив перевірити у тому числі торгівельну точку за адресою: вул. Серпова,4 з приводу зазначених питань.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР не допускається розголошення одержаних зі звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, яка це ущемляє права і законні інтереси громадян. Не допускається з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та роботи.

Начальником Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області 26.10.2016 винесено наказ №2914 року «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «ДІСІ ЛІНК». Перевірці підлягав період з 27.10.2013 по дату завершення перевірки в частині дотримання позивачем вимог законодавства, з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, на підставі 80.2.3, 80.2.7 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

На підставі наказу №2914 від 26.10.2016 року «Про проведення фактичної перевірки» складено направлення на перевірку №6081 та №6082 від 27.01.2016 року на проведення фактичної перевірки а саме: від 27.10.2016 року тривалістю 10 діб.

Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ відповідача протиправним, не допустив працівників податкового органу до перевірки, про що уповноваженими особами відповідача складено акт їх не допуску до перевірки від 31.10.2016 року № 680/20-40-14-09 (а.с. 33).

Оцінюючи наявність підстав для проведення відповідачем фактичної перевірки дотримання позивачем законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками та відповідно, правомірність оскаржуваного наказу, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентований ст. 80 ПК України.

Так, за приписами п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (80.2.1);

2) у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (80.2.2);

3) письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (80.2.3);

4) неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (80.2.4);

5) у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (80.2.5);

6) у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (80.2.6);

7) у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (80.2.7).

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Так, законодавець у ст. 5 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР визначив, що звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Судом встановлено, що в отриманому зверненні від громадянина, з приводу порушення позивачем законодавства, щодо не надання розрахункового документу при здійсненні покупки також зазначено про сумнів заявника (споживача), щодо офіційного оформлення продавців. У зв'язку із чим заявник (споживач) просив перевірити у тому числі торгівельну точку за адресою: вул. Серпова, 4 з приводу зазначених питань.

У цьому зверненні міститься прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання скаржника. Крім того, у скарзі детально викладено суть порушених питань. Відтак, отримане відповідачем звернення про порушення позивачем законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, на переконання суду, відповідає всім вимогам, передбаченим Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР. Отже, відповідач був зобов'язаний прийняти наказ № 2914 від 26.10.2016 «Про проведення фактичної перевірки» , а відтак, на переконання суду, він є правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження відсутності у відповідача підстав для проведення фактичної перевірки господарської діяльності позивача та, як наслідок, не довів протиправність наказів відповідача 11.03.2016 № 229 «Про проведення фактичної перевірки», від 11.03.2016 № 230 «Про проведення фактичної перевірки», від 11.03.2016 № 231 «Про проведення фактичної перевірки».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо винесення наказу та проведенню на підставі нього фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК", вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСІ ЛІНК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування наказу та визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.