Справа № 2а-4970/10/2570
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4970/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді: Падій В.В.,

суддів Скалозуба Ю.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі Кондратенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністра юстиції України про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2009 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2Л.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра юстиції України про зобовязання визнати, що в Міністерстві юстиції України тільки Міністр юстиції України є членом ОСОБА_3 ради юстиції України і тільки він має повноваження для перевірки звернення позивача та для ініціювання звільнення суддів з займаної посади, визнати, що особа не наділена повноваженнями ініціювати звільнення суддів з займаних посад, неправомочна приймати рішення по вимозі позивача, крім передачі звернення компетентній особі та забезпечити право позивача на розгляд звернення з вимогою про звільнення суддів Київського апеляційного адміністративного суду Маслія В.І., Литвинову Н.М., Ситнікову О.Ф. з займаних посад саме відповідачем членом ОСОБА_3 ради юстиції України в порядку передбаченому ст. 3, 40 Конституції України та Закону України «Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України». Свої вимоги мотивує тим, що один із заступників Міністра юстиції України, не маючи повноважень на розгляд його звернення, надав йому відповідь, з якої не вбачається ініціювання процедури звільнення суддів із займаних посад або відмову від такого ініціювання.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2009 року позовну заяву позивача було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. В звязку з тим, що позивачем у наданий строк не виправлено недоліки, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.11.2009 року, позовну заяву було повернуто позивачу.

09.11.2009 року позивачем була подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2010 року апеляційна скарга позивача була задоволена, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.11.2009 року скасована та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення, відповідно до яких проти позовних вимог заперечує з наступних підстав. Вимога щодо визнання того факту, що з Міністерства юстиції України тільки Міністр юстиції України має статус члена ОСОБА_3 юстиції не може визнаватися судом, оскільки Міністр юстиції є членом ОСОБА_3 ради юстиції України за посадою згідно ч. 3 ст. 5 Закону України « Про ОСОБА_3 юстиції». На даний час ОСОБА_3 рада юстиції України повністю сформована, складається з 20 членів. Поіменний склад членів ОСОБА_3 ради юстиції України офіційно оприлюднений на офіційному сайті ОСОБА_3 юстиції України. Позивач неодноразово звертався з письмовими зверненнями до Міністра юстиції України щодо ініціювання звільнення з посад суддів. Всі письмові звернення були розглянуті згідно законодавства та на них були надані письмові відповіді, які були предметом судового оскарження ОСОБА_2 (адміністративні справи №2а-8561/09/2570, №2а-10491/09/2570, №2а-11500/09/2570) . Крім того, звернення позивача до Міністра юстиції України позивач до позову не додав, як і не додано також письмове обґрунтування щодо ініціювання звільнення суддів з посад з необхідним пакетом документів.

Судове засідання здійснювалось в порядку передбаченому ст. 41 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Міністра юстиції України - члена ОСОБА_3 ради юстиції з пропозицією щодо ініціювання звільнення від займаних посад суддів Київського апеляційного адміністративного суду Маслія В.І., Літвиної Н.М. та Дурицької О.М. Факт звернення позивача до Міністра юстиції України відповідачем не заперечується.

Згідно ст. 19 вищевказаного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, обєднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобовязані обєктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Відповідно статті 20 Закону України Про звернення громадян звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України від 15.01.1998 року № 22/98-ВР «Про ОСОБА_3 раду юстиції» (далі Закон № 22/98-ВР) ОСОБА_3 рада юстиції є колегіальним, незалежним органом, відповідальним за формування високопрофесійного суддівського корпусу, здатного кваліфіковано, сумлінно та неупереджено здійснювати правосуддя на професійній основі, а також за прийняття рішень стосовно порушень суддями і прокурорами вимог щодо несумісності та у межах своєї компетенції про їх дисциплінарну відповідальність.

Приписами ст.5 Закону № 22/98-ВР встановлено, що відповідно до Конституції України ОСОБА_3 рада юстиції складається з двадцяти членів. Верховна ОСОБА_3 України, Президент України, з'їзд суддів України, з'їзд адвокатів України, з'їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ призначають до ОСОБА_3 ради юстиції по три члени, всеукраїнська конференція працівників прокуратури - двох членів ОСОБА_3 ради юстиції. До складу ОСОБА_3 ради юстиції входять за посадою Голова Верховного Суду України, Міністр юстиції України, Генеральний прокурор України.

Згідно статті 30 Закону №22/98-ВР до ОСОБА_3 ради юстиції з пропозицією про прийняття подання про звільнення судді з посади можуть звертатися: 1) ОСОБА_3 кваліфікаційна комісія суддів України; 2) член ОСОБА_3 ради юстиції. Проте, реалізація такого повноваження щодо внесення подання про звільнення суддів з посад, в силу положень ст. 31 Закону №22/98-ВР, можливе за наявності відповідного рішення ОСОБА_3 кваліфікаційної комісії суддів України.

Отже, факт перебування Міністра юстиції України у складі ОСОБА_3 ради юстиції як члена ОСОБА_3 ради юстиції та його повноваження чітко встановлений законодавчим актом - Законом № 22/98-ВР, а тому не може визнаватись судом та не потребує винесення стосовно цього додаткового судового рішення, а тому вимога позивача щодо визнання факту, що в Міністерстві юстиції України тільки Міністр юстиції є членом ОСОБА_3 ради юстиції і тільки він має повноваження для перевірки звернення позивача та для ініціювання звільнення суддів з займаної посади є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання факту, що заступник Міністра юстиції України не наділений повноваженнями ініціювати звільнення суддів з займаних посад, неправомочний приймати рішення по вимозі позивача, крім передачі звернення позивача компетентній особі, суд зазначає наступне.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно ст. 1 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР Про звернення громадян (далі Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно статті 20 Закону 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту щодо розгляду його письмового звернення щодо ініціювання звільнення з займаних посад суддів Київського апеляційного адміністративного суду Маслія В.І., Литвинову Н.М., Ситнікову О.Ф. не повноважною особою та надання такою особою письмової відповіді позивачу.

З вимогою позивача щодо забезпечення його права на розгляд звернення щодо звільнення суддів Київського апеляційного адміністративного суду від займаних посад, суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно ст. 16 Закону України від 18.03.2004 року № 1625- IV «Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України» (далі Закон № 1625- IV) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суддя, обраний безстроково, звільняється з посади Верховною ОСОБА_3 України за поданням ОСОБА_3 ради юстиції у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України.

Відповідно до ст. 30 Закону № 22/98-ВР до ОСОБА_3 ради юстиції з пропозицією про прийняття подання про звільнення судді з посади можуть звертатися: 1) ОСОБА_3 кваліфікаційна комісія суддів України; 2) член ОСОБА_3 ради юстиції.

Згідно ст. 31 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі Закон №2862-XII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суддя притягується до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, а саме за порушення законодавства при розгляді судових справ; порушення вимог, передбачених статтею 5 цього Закону; невиконання суддею своїх обов'язків, вказаних у статті 6 Закону № 2862-XII.

Статтями 34, 35 Закону №2862-XII передбачено, що за наявності підстав дисциплінарне провадження щодо судді порушується постановою голови відповідної кваліфікаційної комісії суддів, Головою Верховного Суду України, головами вищих спеціалізованих чи апеляційних судів. Підставами для порушення дисциплінарного провадження щодо судді можуть бути: подання Міністерства юстиції України та його органів на місцях за наслідками перевірки заяв і повідомлень громадян; подання голови відповідного суду, посадових осіб державних органів, установ, організацій, органів місцевого самоврядування; повідомлення в засобах масової інформації.

При цьому слід звернути увагу на те, що статтею 31 Закону № 2862-XII передбачено, що скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у винесенні цього рішення, якщо при цьому не було допущено навмисного порушення закону чи несумлінності, що потягло за собою істотні наслідки.

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень довів правомірність своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Міністра юстиції України, необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Міністра юстиції України зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Порядок оскарження постанови суду, передбачений ст. 185-186 КАС України

Головуюча суддя: Падій В.В.

Судді: Скалозуб Ю.О.

ОСОБА_1