Справа № 335/11897/16-а(2-а/335/443/2016)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2017 року справа № 335/11897/16-а(2-а/335/443/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі № 335/11897/16-а (2-а/335/443/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: (а.с. 35-37)

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ;

- зобовязати відповідача зарахувати позивачу до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького національного університету з 01.09.1993 по 30.06.1998, що складає 2 роки 5 місяців;

- зобовязати відповідача призначити з 01.09.2016 року та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до ст.. 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ ( в редакції Закону від 15.01.2011) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати на підставі довідок прокуратури Запорізької області від 17.08.2016 № 11-492 вих.-16, від 29.08.2016 № 18-656 вих.16, № 18-655 вих.-16, № 18-654 вих.-16, з наступним проведенням перерахунку пенсії, у звязку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадовою, за якою призначено пенсію, без обмеження її максимального розміру та оподаткування.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні з 01.09.2016 року пенсії за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ. Зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, половину стажу навчання на юридичному факультеті Запорізького національного університету з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року, що складає 2 роки 4 місяці 29 днів. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_3 з 01.09.2016 року та виплачувати йому пенсію за вислугою років відповідно до ст.. 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині відмови в позові постанову суду не оскаржено.

Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1 вересня 2016 року звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України Про прокуратуру.

На підтвердження свого права на пенсію за вислугою років позивач надав копію трудової книжки БТ-ІІ № 5783641 (а.с. 16-23).

14.06.2016 року листом № 255/к-9 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років та повернув документи у звязку з тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про прокуратуру». (а.с. 8).

Не погодившись із вказаною позицією, позивач звернувся до суду, вважаючи, що має достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.

При вирішенні справи по суті колегія суддів виходить з наступного.

Позивач із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури звернувся 1 вересня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 501 Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789), в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення) від 02.03.2015 № 213 (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону № 1789 щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Проте 15 липня 2015 року Закон № 1789 частково втратив свою чинність, зокрема, і частина 1 статті 501 цього Закону, у звязку з набранням законної сили Законом «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697).

Аналізуючи правову конструкцію та вищезазначені положення пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону № 213 колегія суддів приходить до висновку, що ним скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, а не система спецпенсій взагалі, як помилково вважає відповідач.

До такого висновку колегія суддів приходить у звязку з тим, що пенсії за вислугу років (довічне грошове утримання), зокрема, після 1 червня 2015 року призначались і призначаються згідно Закону України Про міліцію (стаття 231), розділу ІІ Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, Закону України Про національну поліцію від 2 липня 2015 року № 580-VIII (стаття 102), Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (статті 54, 55), Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (стаття 142) № 1402-VIII тощо.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до частини 1 статті 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Вказана норма набрала законної сили після 1 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону № 213 на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у звязку з чим колегія суддів вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право відповідно до положень статті 86 Закону № 1697.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» 1 вересня 2016 року, тобто вже під час дії Закону № 1697, а тому колегія суддів вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії з посиланням на положення Закону № 213, у звязку з чим вказана відмова є протиправною.

Щодо зобовязання відповідача призначити позивачу таку пенсію колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно без наявності спору в цій частині прийнято рішення про задоволення позову, оскільки відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії не у звязку з недостатністю стажу роботи, а у звязку з відсутністю в Україні системи спецпенсій.

При цьому питання наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697, або набуття права на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789 під час дії останнього до втрати ним чинності, предметом розгляду та дослідження органом ПФУ не було, у звязку з чим суд не може підміняти собою компетентний орган в питанні обчислення стажу позивача та самостійно обчислювати цей стаж без наявності на даному етапі спору про це, оскільки зазначене буде втручанням в діяльність органу державної влади, до компетенції якого ці повноваження безпосередньо відносяться..

З огляду на вказане колегія суддів вважає необхідним в цій частині позов задовольнити частково і зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача по суті призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697 з урахуванням викладених висновків суду та прийняттям відповідного рішення по суті заяви про призначення пенсії за вислугу років або про відмову в призначенні такої пенсії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у 2016 році 551,2 грн (1378х0,4). Вказана суму і була сплачена позивачем при подачі судового збору.

Колегія суддів вважає, що, незважаючи на часткове задоволення позову, сплачений за подання адміністративного позову до суду першої інстанції судовий збір підлягає стягнення в повному обсязі, оскільки при задоволенні позову немайнового характеру частина задоволених вимог вирахуванню не підлягає. Норма ч. 3 статті 94 КАС України в цьому випадку підлягає застосуванню щодо вимог майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/11897/16-а (2-а/335/443/2016) скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», викладену в листі від 14.09.2016 № 255/к-9.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 01.09.2016 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням викладених висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати за подачу позову в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя.

Постанова суду набирає законної сили з дня постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко