Справа № 804/14200/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокусправа № 804/14200/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі №804/14200/15 за позовом Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, яке є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області 09 вересня 2015 року звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО», в якому просить суд стягнути з відповідача до державного бюджету в ГУДКС України в Одеській області штрафні санкції за порушення законодавства про рекламу у розмірі 3400 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 11.12.2014 року Держспоживінспекцією в Одеській області було прийнято рішення № 68 про накладення на ТОВ «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» штрафу у розмірі 3400 грн. за порушення норм ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» щодо повторного вчинення порушень протягом року. Відповідачем вказане рішення не оскаржене та штраф в добровільному порядку не сплачено.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року позов задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що позивач при прийнятті рішення № 68 від 11.12.2014 року діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про рекламу» та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693. Враховуючи те, що відповідачем доказів виконання рішення № 68 від 11.12.2014 року щодо сплати штрафу до суду не надано, рішення про накладення стягнення є чинним, у зв'язку із чим суд зробив висновок про законність вимог Інспекції про стягнення штрафу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду. Також в доводах апеляційної скарги відповідач вказує на протиправність рішення № 68 від 11.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 06.05.2014 року під час виконання повноважень по контролю за розповсюдженням та розміщенням реклами у м. Одесі та Одеській області фахівцями Держспоживінспекції в Одеській області був здійснений огляд зовнішнього рекламного носія з таким сюжетом: «Независимая лаборатория INVITRO. Диагностика щитовидной железы. Тиреотропный гормон…», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова та встановлені ознаки порушень законодавства України про рекламу, а саме, ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу».

04.07.2014 року на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» була направлена вимога № 2635/8 від 04.07.2014 року якою відповідача було проінформовано про встановлене порушення ч.4 ст. 21 Закону України «Про рекламу», а саме: текст попередження «самолікування може бути шкідливим для вашого здоровя» займало площу менше ніж 15% площі всієї реклами та пропонувалось надати до Держспоживінспекції в Одеській області виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідку ЄДРПОУ, свідоцтво платника податку, макет замовлення, письмові пояснення, договір на проведення рекламної компанії та адресну програму з зазначеним сюжетом, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами з вищезазначеним сюжетом за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи).

У звязку з ненаданням товариством з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» документів, перелічених у вимозі за № 2635/8 від 04.07.2014 року, Держспоживінспекцією в Одеській області було прийнято рішення №54 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн., який був сплачений відповідачем 18.09.2014 року (платіжне доручення № 48555 від 18.09.2014 року).

08.10.2014 року Держспоживінспекцією в Одеській області на ім'я керівника медичної лабораторії «INVITRO» направлено лист - вимогу від 08.10.2014 року № 3676/8 про надання в триденний термін з моменту отримання цього листа необхідних документів для розгляду справи про порушення законодавства про порушення законодавства про рекламу: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідку ЄДРПОУ, свідоцтво платника податку, макет замовлення, письмові пояснення, договір на проведення рекламної компанії та адресну програму з зазначеним сюжетом, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами з вищезазначеним сюжетом за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи) (а.с. 8).

Вимога отримана представником відповідача 14.10.2014 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-зв.).

03.11.2014 року посадовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області головним спеціалістом відділу контролю за рекламною діяльністю та торгівлею на відстані ОСОБА_1 складений протокол про порушення законодавства про рекламу № 71, в якому зазначено про недотримання відповідачем вимог законодавства України про рекламу щодо ненадання необхідних для розгляду справи документів, визначених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» щодо повторного вчинення перелічених порушень протягом року (а.с. 9).

05.11.2014 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, складено розрахунок штрафних санкцій згідно ст. 27 Закону України «Про рекламу» та направлено на адресу відповідача повідомлення від 05.11.2014 року про розгляд справи про порушення законодавства 03.12.2014 року о 10-00 годині, яке отримано представником відповідача 18.11.2014 року (а.с. 10-12).

03.12.2014 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області складено протокол № 71/1 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, яким встановлено порушення чинного законодавства України про рекламу, а саме: недотримання вимог законодавства України про рекламу щодо ненадання необхідних для розгляду справи документів, визначених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» щодо повторного вчинення перелічених порушень протягом року (а.с. 13).

Як свідчать матеріали справи, відповідач на розгляд справи до Держспоживінспекції в Одеській області не з'явився, вимогу позивача від 08.10.2014 року № 3676/8 не виконав.

11.12.2014 року заступником начальника інспекції ОСОБА_2 на підставі протоколу засідання №71/1 від 03.12.2014 року, відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу», винесено рішення №68 від 11.12.2014 року про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. за порушення вимог законодавства України про рекламу щодо ненадання інформації про вартість розповсюдженої реклами з порушенням та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» щодо повторного вчинення перелічених порушень протягом року, яке направлено на адресу відповідача та отримано представником відповідача 16.12.2014 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-15). В добровільному порядку відповідачем штраф не сплачено, рішення № 68 від 11.12.2014 року до суду не оскаржував.

Стягнення з відповідача штрафних санкцій накладених рішенням № 68 від 11.12.2014 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою КМ України від 17 серпня 2002 р. № 1177 (далі - Положення № 1177), суб'єкт господарської діяльності перераховує суму штрафу до державного бюджету у 15-денний термін після отримання постанови, про що протягом трьох днів письмово повідомляє Держспоживінспекцію або її територіальний орган, який наклав штраф, із зазначенням номера і дати платіжного доручення. У разі оскарження постанови штраф повинен бути сплачений не пізніш як через 15 днів після повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення № 68 від 11.12.2014 року отримано відповідачем 25.12.2014 року з встановленим терміном його виконання 20 днів з дня отримання (а.с. 14-15).

Враховуючи встановлений двадцятиденний строк для виконання рішення № 68 від 11.12.2014 року та дату отримання відповідачем цього рішення 25.12.2014 року, останнім днем для виконання цього рішення було 14 січня 2015 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Враховуючи положення статті 99 КАС України граничним терміном звернення позивача до суду з цим позовом є 15.07.2015 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов про стягнення штрафних санкцій позивачем подано 28.08.2015 року через засоби поштового звязку, що підтверджується відбитком штампу відділення поштового зв'язку (а.с.17,18).

Враховуючи те, що граничним терміном звернення позивача до суду з цим позовом було 15.07.2015 року, а з позовом до суду він звернувся 28.08.2015 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Слід зазначити й те, що предметом спору у цій справі було стягнення з відповідача штрафних санкцій накладених рішенням № 68 від 11.12.2014 року, а не саме рішення, в звязку з чим суд апеляційної інстанції не має підстав для перевірки рішенням № 68 від 11.12.2014 року на предмет законності та обґрунтованості його прийняття.

Ігнорування відповідачем вимог та рішення Інспекції не звільняє суб'єкта владних повноважень від дотримання встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що встановлення обмежених строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Викладені обставини справи свідчать про те, що позивач будучи обізнаним про ігнорування відповідачем вимог та рішення Інспекції у встановленій законом шестимісячний строк до суд не звернувся, доказів обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду матеріали справи не містять, позивач таких доказів не надав.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строків встановлених на те законом, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність залишення позову без розгляду.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а позов залишити без розгляду.

Керуючись: пунктом 9 частини 1 статті 155, 203, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі №804/14200/15 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі №804/14200/15 скасувати.

Адміністративний позов Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО» про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 27 січня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко