Справа № П/811/963/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2017 рокусправа № П/811/963/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року у справі № П/811/963/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультима" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультима" (далі позивач) звернулося суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати:

податкове повідомлення-рішення від 11.04.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 342 795 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 274 236 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 68 559 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 106 993 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 106 993 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 0 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 11 квітня 2016 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 08 серпня 2016 року №.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з наданої іншими податковими органами інформації встановлено, що у контрагентів по ланцюгу постачання відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення субєкта до схеми формування штучного податкового кредиту.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультима" зареєстроване 28.08.2014 року як юридична особа, діє відповідно до Статуту, перебуває на податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ як платник податків (т.1 а.с.24-34).

Встановлено, що у період з 22.03.2016 р. по 28.03.2016 р. посадовими особами Кіровоградської ОДПІ проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Ультима" з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Продторгсервісплюс" за квітень 2015 р., що відображені в податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року, ТОВ "Підлога-Бетон" за червень 2015 року, що відображені в податковій декларації за червень 2015 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в декларації з податку на прибуток за 2015 рік.

За результатами перевірки складено Акт 14/11-23-14-02/39368611 від 30.03.2016 р. (т.1 а.с.11-23), згідно висновків якого встановлено порушення:

1) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податок на додану вартість всього у сумі 274 236 грн., у тому числі по наступних періодах:

- за квітень 2015 року в сумі 155 355 грн.;

- за червень 2015 року в сумі 118 881 грн.;

2) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 234 878 грн..

Позивачем подано заперечення на Акт перевірки (т.1 а.с.35-36), яке залишено без задоволення, а висновки перевірки без змін (т.1 а.с.37).

Враховуючи вищевказане Кіровоградською ОДПІ 11.04.2016 р. винесено податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_3 про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток, в т.ч. 234 878,00 грн. - за основним платежем, 58 720,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.7);

№ НОМЕР_1 про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість, в т.ч. 274 236,00 грн. - за основним платежем, 68 559,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.8).

За результатами розгляду первинної скарги податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (т.1 а.с.38-41).

За результатами розгляду повторної скарги ДФС України скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 11.04.2016 р. № НОМЕР_3 в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати позивачем на користь ТОВ "Продторгсервісплюс" та штрафної санкції з податку на прибуток за 2015 рік, а в іншій частині зазначене ППР та ППР від 11.04.2016 року № НОМЕР_1 залишено без змін (т.1 а.с.42-43).

Враховуючи рішення ДФС України, Кіровоградською ОДПІ 08.08.2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №, згідно якого позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 106 993,00 грн., в т.ч. 106 993,00 грн. - за основним платежем, 0 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.79).

Визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, надані позивачем первинні документи в повній мірі підтверджують реальність вчинюваних господарських відносин, докази підробки вказаних документів чи їх фіктивності відсутні, контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ, а отримані товари (послуги) було використано у власній господарській діяльності підприємства, у звязку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з ТОВ «Підлога-Бетон» та ТОВ «Продторгсервісплюс».

Так, між ТОВ "Ультима" (замовник) та ТОВ "Продторгсервісплюс" (виконавець) був укладений договір № 10415 від 01.04.2015 р., відповідно до якого виконавець зобов'язувався надати замовнику послуги по транспортному перевезенню працівників до місця призначення в межах території України (т.1 а.с.45-46).

Факт виконання сторонами взятих на себе зобов'язань підтверджується:

- актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) (т.1 а.с.47-49);

- платіжними дорученнями (т.1 а.с.50-52).

- податковими накладними: № 44 від 28.04.2016 р. на суму 278 010 грн., в т.ч. ПДВ 46 335 грн., № 45 від 29.04.2015 р. на суму 278 010 грн., в т.ч. ПДВ 46 335 грн., № 46 від 30.04.2015 р. на суму 296 544 грн., в т.ч. ПДВ 49 424 грн. (т.1 а.с.56, 57-59).

Також, ТОВ "Продторгсервісплюс" поставлено ТОВ "Ультима" товар (костюми Охорона-Грета та Охорона-Люкс), що підтверджується видатковою накладною № ПС-0000004 від 30.04.2015 р. на суму 79 564,32 грн., в т.ч. 13 260,72 грн. (т.1 а.с.55), та податковою накладною № 43 від 30.04.2015 р. на суму 79 564,32 грн., в т.ч. ПДВ 13 260,72 грн. (т.1 а.с.60, 61).

Крім того, між ТОВ "Ультима" (замовник) та ТОВ "Підлога-Бетон" (виконавець) був укладений договір № 106/1 від 01.06.2015 р. (т.1 а.с.62-63), за умовами якого виконавець зобов'язувався надати замовнику послуги по транспортному перевезенню працівників до місця призначення в межах території України.

Факт виконання сторонами взятих на себе зобов'язань підтверджується:

- податковими накладними № 30 від 30.06.2015 р. на суму 337 873,32 грн., в т.ч. ПДВ 56 312,22 грн., № 29 від 30.06.2015 р. на суму 375 414,80 грн., в т.ч. ПДВ 62 569,13 грн. (т.1 а.с.64, 67-68);

- актами здачі-приймання робіт (надання послуг) (т.1 а.с.65-66).

Отримання і використання ТОВ "Ультима" вищевказаних товарів (послуг) у власній господарській діяльності підтверджується заказами/нарядами, особовими картками передачі спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв (т.1 а.с.69-70, 129, а.с.177-250, т.2 а.с.1-104).

Виходячи із змісту перелічених вище документів в їх сукупності, якими позивач підтверджує виконання договору з контрагентом, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що до вказаних первинних документів у податкового органу претензій не виникало.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між позивачем та вказаним контрагентом були, зокрема здійснені на підставі отриманої від інших податкових органів інформації стосовно відсутності у контрагентів позивача по ланцюгу постачання основних фондів, транспортних засобів, трудових ресурсів, технічної бази для здійснення фінансово-господарської діяльності. Разом з тим, такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких висновків стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, носять лише характер припущень про те, що у вказаного контрагента відсутні власні основні засоби, складські приміщення, трудові ресурси, транспортне та торгівельне обладнання, при цьому відповідачем не зазначено конкретних доказів на підтвердження таких припущень, як це передбачено частиною 2 статті 71 КАС України.

Крім того, Податковий кодекс не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, в тому числі, і ануляцію свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Підлога-Бетон» 19.08.2015 року вже після виконання господарських операцій з позивачем (01.06.2015 р. 30.06.2015 р.).

До того ж, податковий орган не має зауважень щодо податкового обліку позивача при укладенні угод з вказаними контрагентами, а саме відносно руху товару, його оплати та використання у власній господарській діяльності.

Натомість, висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій сформовані, виходячи з ненадання податкової звітності контрагентами позивача за вказаний період, що в силу приписів ст.61 Конституції України, є неприпустимим, тому як юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, які суд першої інстанції правомірно скасував.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року у справі № П/811/963/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко