Справа № 296/7004/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"24" січня 2017 р. Справа № 296/7004/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

прокурора:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "27" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, з участю третіх осіб Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кварталбуд-24" , Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Житомирської міської ради, треті особи на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Квартал-24», Прокуратура Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо надання Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квартал-24» на умовах оренди земельної ділянки.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2016 року ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті провадження у справі № 296/7004/16-а ( 2а/296/351/16) за його адміністративним позовом до Житомирської міської ради, треті особи на стороні відповідача: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Квартал-24», Прокуратура Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та роз'яснено позивачу, що він має право звернутися до суду в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2016 року у справі № 296/7004/16-а ( 2а/296/351/16) та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно застосував ст. 157 КАС України - закриття провадження у справі, а саме не відкриваючи провадження у справі закрив його. Крім того судом першої інстанції не взято до уваги ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, якою скасована неправомірна ухвала Корольовського районного суду міста Житомира від 22 серпня 2016 року та справа № 296/7004/16-а направлена до суду 1 інстанції для продовження розгляду. Позивач наголошує на тому, що Житомирський окружний адміністративний суд по справі № 806/1371/16 ухвалою від 28 липня 2016 року за участю тих самих сторін (з тим самим предметом та підставами позову) повернув адміністративний позов та вказав що підсудність належить місцевого суду. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року ухвала від 28 липня 2016 року Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/1371/16 залишена без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом ст. 2, 5 ЗК міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Таким чином, можливо дійти висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про припинення права користування земельною ділянкою, яка перебуває в комунальній власності (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності втрати фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Значений висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України висловленій в постанові від 16.12.2014р. (справа за позовом ТзОВ "Інститут соціальних технологій" до Львівської міської ради), згідно якої спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначені обставини є підставою відмови у відкритті провадження у справі за правилами п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, якими визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, роз'яснивши позивачу, що заявлені ним вимоги, підлягають вирішенню у порядку цивільного (господарського) судочинства.

Крім того судова колегія враховує наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене судова колегія вважає, що доводи позивача, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС, є необґрунтованими та хибними. Таким чином випливає висновок, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Таким чином судова колегія прийшла до висновку, що дана справ має розглядатись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, тобто «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 200 КАС України слідує, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Ухвалу прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "27" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" січня 2017 р.