Справа № 753/20644/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови № 3891/14/Р-296 від 25.05.2016 у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком, як держаному службовцю відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» неправомірною; зобов'язання призначити ОСОБА_2 пенсію як державному службовцю відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» та провести перерахунок пенсії.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 26.04.2015 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. З 26.04.2015 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У травні 2016 року позивач звернулась з заявою про призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Проте, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 3891/14/Р-296 від 25.05.2016 повідомило ОСОБА_2, що право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не передбачено для осіб, які отримують пенсію іншого виду.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній станом на дату призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» статтю 37 Закону України «Про державну службу» доповнено частиною четвертою такого змісту «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Відповідно до частини п'ятої Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» (який набрав чинності 1 квітня 2015 року) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з тим, що до 1 червня 2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року органи Пенсійного фонду України не призначають пенсій відповідно до вказаних вище Законів, а призначені до вказаної вище дати - не перераховуються.

Із заявою про переведення на пенсію відповідно до ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивач звернулася після встановленого названим вище Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» терміну, встановленого для прийняття закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах. Зважаючи на те, що такого закону так і не було прийнято, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач на законних підставах відмовив позивачу у задоволенні її заяви стосовно призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 вересня 2016 року по справі № К/800/12174/16.

Стосовно позовної вимоги про перерахунок пенсії як державному службовцю, колегія суддів зазначає, що вона є пов'язаною з позовними вимогами про визнання протиправною відмови Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 3891/14/Р-296 від 25.05.2016 у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком, як держаному службовцю відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» неправомірною, а тому також не підлягає задоволенню.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне, апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.