Справа № 448/1672/16а,2а/448/122/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017р. Справа № 876/27/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідач у справі): ОСОБА_2.,

позивача у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1

на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14.12.2016р. по справі № 448/1672/16а,2а/448/122/16

за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України

до Громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 про примусове видворення з України,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2016р. позивач: Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до відповідача: громадянина Короловства Марокко - ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 23.06.2016р. Мостиським районним судом Львівської області було прийнято рішення про примусове видворення відповідача та затримання його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення та поміщення такого в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Позивач зазначає, що відносно відповідача двічі (в липні 2016р. та у вересні 2016р.) Мостиським прикордонним загоном організовувались заходи з метою виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області щодо примусового видворення даного громадянина, проте, в обох випадках дане рішення не було виконано, у зв'язку з категоричною відмовою іноземця зайти на борт літака з метою вибуття до країни походження. За таких умов позивач вбачає підстави для продовження строку затримання особи задля забезпечення примусового видворення іноземця.

За результатами розгляду справи Мостиський районний суд Львівської області прийшов до висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки матеріалами справи підтверджується, що з вини відповідача для забезпечення його фактичного видворення за межі України необхідно продовжити строк затримання особи.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, її в інтересах відповідача (ОСОБА_1) оскаржив його представник: адвокат ОСОБА_2 (апелянт). В своїй апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм ст. 1837 КАС України. Зокрема, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що за загальним правилом строк перебування іноземців в пунктах тимчасового їх перебування не може перевищувати шести місяців, а підстави для продовження такого строку можуть мати місце лише за умов неможливості ідентифікації іноземця. За таких умов, та враховуючи те, що ідентифікація відповідача була проведена апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 23.01.2017р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_2, яким в усних поясненнях, наданих суду, висловлено правову позицію на підтримку вимог апеляційної скарги.

Представники позивача у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4. надали усні пояснення на підтримку своєї правової позиції, у яких представники позивача проти апеляційної скарги заперечили повністю.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Громадянин Королівства Марокко ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) потрапив на територію України незаконним шляхом.

20.06.2016р. відповідач намагався незаконно, поза пунктом пропуску, перетнути державний кордон України з Республікою Польща, на напрямку 548 прикордонного знаку, ділянці відділу прикордонної служби "Краківець", що на території Яворівського району Львівської області, однак був затриманий представниками прикордонної служби України на відстані близько 1000 метрів від лінії державного кордону України.

Матеріалами справи також підтверджується, що постановою Мостиського районного суду Львівської області від 23.06.2016р. задоволено адміністративний позов Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Постановлено примусово видворити громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 за межі території України до країни походження, та затримати його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення та помістити такого в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Після цього, 30.06.2016р. відповідача було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: с.Журавичі, вул.Перемоги, 27, Ківерцівського району Волинської області.

Як вбачається із рапорту контролера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Матуш М.Й. від 16.07.2016р., 14.07.2016р. під час виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області щодо примусового видворення громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 до країни походження, під час перебування в аеропорту "Бориспіль" стало відомо, що родичі відповідача анулювали 14.07.2016р. авіаквиток "Стамбул-Касабланка" перед самим вильотом літака. Даного громадянина було поміщено 15.07.2016р. до ПТПІ "Журавичі".

З наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 15.07.2016р. вбачається, що відповідача 15.07.2016року повернено з аеропорту "Бориспіль" у зв'язку із перереєстрацією квитка до Волинського ПТПІ.

Згідно із документом повернення на батьківщину №17/16, виданого посольством Королівства Марокко в Києві 31.08.2016р., відповідача було ідентифіковано громадянин Королівства Марокко ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Сеттат Марокко, національність марокканець, проживає за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії даного документу на повернення на Батьківщину до 30.09.2016р.

Судом встановлено, що квиток на повернення відповідача до країни походження заброньовано його родичами на 05.09.2016р., авіарейс ТК 0460 сполученням "Київ (Бориспіль)-Стамбул-Касабланка". Виліт з аеропорту "Бориспіль" 05.09.2016р. о 21.15 хв.

Із копії рапорту офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Ільків А. Т. від 07.09.2016р. відомо, що 05.09.2016р. під час виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області щодо примусового видворення, а саме під час перебування у аеропорту "Бориспіль", громадянин Королівства Марокко ОСОБА_1 категорично відмовився сідати на авіарейс сполученням "Київ-Стамбул-Касабланка" з метою вибуття до країни походження. Даного громадянина було поміщено 06.12.2016року до ПТПІ "Журавичі" ДМС України у Волинській області.

Як підтверджується актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 06.09.2016р. відповідача 06.09.2016р. передано до Волинського ПТПІ "Журавичі" ДМС України.

Колегією суддів встановлено, що шестимісячний строк утримання відповідача - громадянина Королівство Марокко ОСОБА_1, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, визначений п.7 ст.183-7 КАС України, закінчився 20.12.2016р.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного:

Згідно з приписами частини 4 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись вимогами ч.7 ст.183-7 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно із Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012р. за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Враховуючи вищенаведене та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Зокрема колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги той факт, що відносно відповідача Мостиським прикордонним загоном в межах своєї компетенції двічі організовувались заходи з метою виконання судового рішення Мостиського районного суду Львівської області щодо його примусового видворення, проте в обох випадках дане судове рішення не було виконано у зв'язку з категоричною відмовою останнього здійснити посадку на борт літака з метою вибуття до країни походження. Фактична реалізація видворення іноземця за межі України можлива лише за наявності документів, що посвідчують особу іноземця, в разі їх відсутності в порядку процедури ідентифікації іноземця виготовляється документ про повернення на батьківщину, який має юридичну силу документа, що посвідчує особу. Однак, з матеріалів справи вбачається, що документ про повернення на батьківщину громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 був виготовлений зі строком дії до 30.09.2016р. Також матеріалами справи підтверджується, що саме з вини відповідача його не було повернуто на батьківщину у вказаний строк. Такі дії відповідача та закінчення строку дії документу, що посвідчують його особи, зумовлюють потребу повернутись до елементів процедури ідентифікації особи на стадію виготовлення документу для повернення на батьківщину. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі дії можна трактувати як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, а відтак, вони слугують підставою для продовження строку затримання іноземця.

Апеляційний суд вважає, що з метою надання можливості забезпечити примусове видворення відповідача та виконання судового рішення, наявні підстави для того, щоб адміністративний позов задоволити та продовжити строк затримання громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, керуючись вимогами ст.183-7 КАС України.

Відповідно до приписів ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою забезпечення примусового видворення відповідача існує необхідність продовження строку його затримання.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14.12.2016р. по справі № 448/1672/16а,2а/448/122/16 за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 про примусове видворення з України, - залишити без задоволення.

2. Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14.12.2016р. по справі № 448/1672/16а,2а/448/122/16,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено 27.01.2017р.