Справа № 804/2952/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 р. Справа № 804/2952/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Чернети В.Є.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №804/2952/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.06.2016.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «ДНЛ Груп» (далі - ТОВ «ТД «ДНЛ Груп») (ідентифікаційний код 35395547) зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 17.09.2007. На податковий облік органами державної податкової служби взято 17.09.2007 № 6563, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в тому числі і як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 03.10.2007 № 100068549.
Згідно відомостей, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: код КВЕД 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний); код КВЕД 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у період з 09.03.2016 по 28.03.2016 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «ДНЛ Груп», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, результати якої оформлені актом від 04.04.2016 № 151/04-36-14-11/35395547.
Як встановлено зі змісту акта перевірки від 04.04.2016 №151/04-36-14-11/35395547 порушення цих норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, податку на додану вартість, сплаченого за операціями з придбання товару у ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт».
В обґрунтування позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту за вказаними операціями податковий орган вказує на те, що вони не мали реального характеру, у зв'язку з відсутністю у контрагентів - постачальників основних фондів, відсутністю декларування постачальниками придбання реалізованих позивачу товарів по ланцюгу постачання, допущених порушень при оформленні товарно-транспортних накладних, які не можуть підтверджувати транспортування товарів та відсутності документів, на підтвердження якості товару, поставленого ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Арсон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт», що в свою чергу також спричинило порушення позивачем п. 138.2. ст. 138, п.139.1 ст.139, п.134.1.1. п.134 ст.134, п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.п. 135.5.4 п.135 ст.135 ПК України та призвело до заниження податку на прибуток у сумі 153985,00 грн.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 04.04.2016 № 151/04-36-14-11/35395547, у зв'язку з таким.
Стосовно встановленої перевіряючими контролюючого органу відсутності поставок по ланцюгу постачання: контрагенти - постачальники - ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» товару, який в подальшому реалізований ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» суд зазначає, що згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача, про те, що правочини між ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» та ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» не мали реального характеру, через відсутність задекларованого зазначеними постачальниками придбання певних груп товарів у його контрагентів постачальників, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків, та його безпосереднім контрагентом.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» і реальність зміни майнового стану першого.
Передача товару від постачальника ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» проведена за видатковими накладними: від 26.09.2014 №269/3, від 01.10.2014 №110/1, від 09.10.2014 №910/1, від 13.10.2014 №1310/1, від 23.10.2014 №2310/5, від 04.11.2014 №411/2, від 07.11.2014 №711/3, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Як встановлено судом з товарно-транспортних накладних, які надані позивачем, перевезення товару від ТОВ «Опт Метал Трейд» до ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» здійснювалося покупцем самостійно, що підтверджується товарно - транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи: від 01.10.2014 №ВН-110/1, від 09.10.2014 №ВН-910/1, від 13.10.2014 №ВН1310/1, від 23.10.2014 №ВН -2310/5, від 04.11.2014 №ВН-411/2, від 07.11.2014 №ВН-4711/3.
Оплата ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» за поставлений товар здійснена згідно платіжних доручень від 25.01.2013 № 1, від 30.01.2013 № 1, копії яких містяться в матеріалах справи.
Транспортування товару оформлене товарно-транспортною накладною від 10.07.2014 №МР1007/02.
Розрахунки проведено на підставі виставлених рахунків - фактур від 10.07.2014 №МР1007/02 та від 18.09.2014 №МР1809/3 згідно платіжних доручень від 10.07.2014 №368 та 19.09.2014 № 607. Передача товару ТОВ «Дітон Трейд ЛТД» в адресу покупця здійснена за видатковими накладними від 01.07.2014 №1007/01, від 18.09.2014 № 1809/1, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
ТОВ «Асон Плюс» складено та видано ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» податкові накладні від 25.12.2014 №1225003, від 05.12.2014 № 1205003, від 03.12.2014 №1203003, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Транспортування здійснено на підставі товарно-транспортних накладних, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи: від 03.12.2014 №ВН-312/2, від 05.12.2014 № ВН-512/1, від 25.12.2014 № ВН-2512/3.
Транспортування від ТОВ «Кіндроуд» оформлено товарно - транспортною накладною від 02.09.2014 № 0902/02, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
Оплата за товар ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» здійснена на підставі виставленого постачальником рахунку - фактури від 02.09.2014 №0902/02 згідно платіжних доручень від 15.10.2014 №710, від 20.10.2014 № 734, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. Відпуск товару проведено на підставі видаткової накладної від 02.09.2014 №0902/02.
Також, у періоді, що перевірявся, ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» мало взаємовідносини з придбання металопрокату з ТОВ «Едміт» на підставі договору від 07.08.2013 №ДН 07.08.13/1. Відпуск товару здійснено за видатковою накладною від 07.08.2013 №ЕТ-0807/01.
Позивачем наданий договір про надання послуг із здійснення перевезень та експедирування вантажу автомобільним транспортом від 01.10.2013 №01-10, укладений між ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» (як замовником) та ТОВ «Дніпротранс ЛТД» (експедитором).
З аналізу акта перевірки від 04.04.2016 №151/04-36-14-11/35395547 судом встановлено, що висновки про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» обґрунтовані тим, що під час аналізу податкової інформації посадовими особами податкового органу встановлено відсутність основних фондів у ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» для фактичного здійснення задекларованих господарських операцій з ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп».
Щодо відсутності можливостей у ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» для здійснення постачання товарів, про що зазначено відповідачем за результатами аналізу податкової інформації, суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами-постачальниками товарів (послуг) фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства-контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару, робіт/послуг.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Окрім того, згідно інформації самого акту перевірки всі контрагенти - постачальники у період взаємовідносин із позивачем мали достатню кількість трудових ресурсів; ТОВ «Арсон Плюс» та ТОВ «Дітон Трейд ЛТД» мало також і основні фонди.
Посилання перевіряючих на допущені помилки в оформленні товарно-транспортних накладних судом до уваги не приймаються, оскільки як встановлено під час розгляду справи, в акті перевірки посадовими особами відповідача помилково описані товарно - транспортні накладні, якими оформлено транспортування товару вже під час його подальшої реалізації від ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» до покупців.
Також, суд відхиляє і доводи податкового органу про нереальність господарської операції, з огляду на відсутність сертифікатів, на підтвердження якості товару, отриманого від ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт», з урахуванням того, що наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, проте в даному переліку товари, придбані позивачем, у вказаних підприємств відсутні.
Окрім того, як зазначав представник позивача, з боку ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» відсутні претензії в адресу постачальників ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» щодо якості поставленого товару, такі товари повністю задовольняють вимоги позивача.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків
На підставі вищезазначеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів, судом встановлений рух активів від ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» до ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп».
Що стосується спеціальної правосуб'єктності підприємств ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт», суд зазначає, що згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин вказані підприємства були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем були зареєстровані як платники ПДВ. Таким чином, ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» на момент укладання правочинів із ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» мали необхідний обсяг спеціальної правосуб'єктності.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В даному випадку податковий кредит сформовано по першій події - за датою отримання платником податку товарів, що підтверджується податковими накладними.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 ПК України. Вказаною статтею встановлено таке.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пункт 138.4 ПК України).
В п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача із ТОВ «Опт Метал Трейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД», ТОВ «Асон Плюс», ТОВ «Кінроуд», ТОВ «Едміт» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими, видатковими накладними, платіжними дорученнями та з урахуванням встановленого під час розгляду справи руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже і суми за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді до валових витрат позивачем віднесені правомірно.
Означені товари позивачем в подальшому реалізовані ТОВ «Стілмарк», ТОВ «Метал Експо», ПП «Торговий дім «Рубін», ТОВ «Плазатрейд», ТОВ «Аквілея», ТОВ «В.Г.М.», ТОВ «Енотера».
ТОВ «Стілмарк» згідно платіжних доручень №4 від 19.04.2013, №24 від 13.05.2013, №29 від 14.05.2013, №70 від 07.06.2013, №89 від 21.06.2013, №86 від 19.06.2013, №226 від 19.06.2013, №34 від 05.11.2013, №53 від 14.11.2013, №59 від 15.11.2013, №90 від 26.11.2013, №107 від 04.12.2013, №211 від 06.02.2014, №225 від 13.02.2014 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за отриманий товар.
Між ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» та ТОВ «Метал Експо» укладено договір поставки № ДНЛ-1424 від 12.02.2014.
ТОВ «Метал Експо» згідно платіжних доручень №54 від 25.02.2014, №196 від 24.09.2014, №800 від 04.11.2014, №332 від 12.11.2014, №1036 від 25.12.2014 перераховано ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за отриманий товар.
ТОВ «Метарон» згідно платіжних доручень №551 від 10.07.2013, №618 від 17.07.2013, №9 від 17.07.2013, №839 від 16.08.2013, №5 від 28.08.2013 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за отриманий товар.
ПП «Торговий дім «Рубін» згідно платіжних доручень №672 від 27.02.2013, №643 від 14.02.2013, №720 від 22.03.2013, №756 від 01.04.2013, №1032 від 17.09.2013 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за отриманий товар.
Фактична передача товарів ТОВ «Плазатрейд» підтверджується довіреністю на отримання матеріальних цінностей №428 від 23.05.2013. ТОВ «Плазатрейд» згідно платіжних доручень №2068 від 29.05.2013, №2040 від 23.05.2013 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за поставлений товар.
Фактична передача товарів ТОВ «В.Г.М.» підтверджується довіреністю на отримання цінностей №220501 від 22.05.2013. ТОВ «В.Г.М.» згідно платіжних доручень №44 від 04.06.2013, №26 від 22.05.2013 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за придбаний товар.
ТОВ «Енотера» згідно платіжних доручень №87 від 21.10.2013, №84 від 17.05.2013 перерахувало ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» грошові кошти за триманий товар.
Згідно з п. 135.5 ст. 135 ПК України інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
У пп. 14.1.257. п. 14.1 ст. 14 ПК України законодавцем надано визначення фінансової допомоги як фінансової допомоги, наданої на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.
Виходячи зі змісту наведеної норми можна дійти висновку, що для віднесення грошових коштів до сум безповоротної фінансової допомоги повинні бути наявні певні умови: укладені договори дарування, інші договори, за якими не передбачається грошова або інша компенсація такої допомоги чи її повернення, або без укладення таких договорів.
Статтею 717 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
В даному ж випадку, грошові кошти отримані позивачем від ТОВ «Стілмарк», ТОВ «Метал Експо», ПП «ТД «Рубін», ТОВ «Плазатрейд», ТОВ «Метарон», ТОВ «Аквілея», ТОВ «В.Г.М», ТОВ «Енотера» у сумі 461745,00 грн. за поставлені товари, що підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи, а тому така сума оплати товарів віднесена позивачем до доходів, які є об'єктом оподаткування податком на прибуток та не може вважатися безповоротною фінансовою допомогою.
Таким чином, заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163, 186, 254 КАС України, суд,
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «ДНЛ Груп» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4568 (чотири тисячі п'ятсот шістдесят вісім ) грн. 58 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова