Справа № 808/2181/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року 11год.01хв.Справа № 808/2181/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест"

до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест" - звернувся до суду з позовом до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на 157293,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з покликанням на те, що господарські операції позивача підтверджені первинними документами, які оформлені відповідно до вимог законодавства. Документальне підтвердження господарських операцій було надано до податкової інспекції в обсязі, достатньому для проведення перевірки. Позивач не має можливості для всебічної перевірки своїх контрагентів по всьому ланцюгу постачальників і позивач не повинен нести відповідальність за порушення, допущенні будь-ким з попередніх постачальників. Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, що співпадають з позицією, викладеною в запереченнях, а зокрема пояснив, що в ході проведеної перевірки встановлено завищення позивачем витрат по господарських операціях з ТОВ "Транс-Ойл 2012". У позивача відсутні документи, необхідність наявності яких передбачена Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155. Товарно-транспортні накладні складені з порушенням вимог до їх заповнення. Позивачем до перевірки не надано договір по взаємовідносинам з ТОВ "Транс-Ойл 2012". Наданими позивачем документами неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій, оскільки вони складені з порушеннями, не містять інформації щодо змісту та обсягу надання господарських операцій, відсутні докази взаємодії представників сторін вказаної угоди. Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест" зареєстрований як юридична особа (а.с.23). Основними видами діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, розведення свійської птиці, перероблення молока, виробництво масла та сиру, діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, роздрібна торгівля пальним, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.24).

В період з 04.11.2015 по 10.11.2015 посадовими особами Державної податкової інспекції в Орждонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якої є відповідач) проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом перевірки № 140/08-29-22-0109/22128249 від 19.11.2015 (а.с.8-14).

Перевіркою встановлено, що підприємством в порушення вимог: п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період у розмірі 124403 грн., в тому числі по періодам: 4 квартал 2012 на суму 19541 грн., 2013 на суму 82058 грн., 2014 на суму 22804 грн.

На підставі зазначених висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.01.2016 № НОМЕР_1, яким позивачу в межах строків давності визначення грошових зобовязань (1095 днів), збільшено грошові зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 157293,00 грн., в тому числі за основним платежем 104862,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 52431,00 грн. (а.с.15).

Підставою для збільшення суми грошового зобовязання слугувало те, що відповідач дійшов висновку про завищення позивачем у 2013, 2014 роках витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, по господарських операціях з ТОВ "Транс-Ойл 2012". Враховуючи, що висновки податкового органу про завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, за 4 квартал 2012 року на суму 93052 грн. по господарських операціях з ТОВ "Промпівдень" не стали підставою для збільшення грошових зобовязань оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням (у звязку з застосуванням строків давності), суд не дає оцінку таким висновкам.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту постанови ПК України, вживається у редакції, чинній на дату виникнення правовідносин), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських, операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, необхідною умовою для формування витрат, що враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

В даному випадку, враховуючи специфіку придбаних у контрагента товарів (нафтопродуктів), необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості позивача та його постачальника виконати обумовлені договорами поставки, як-от - наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб'єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв'язку, управлінські витрати тощо), або ж залучення контрагентом з цією метою третіх осіб та, відповідно, понесення витрат, пов'язаних із таким залученням, наявність складських приміщень.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

Відповідно до пп. 5.4.1-5.4.3 п. 5.4 Інструкції №281/171/578/155, з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20°C відповідно до ГОСТ 3900; маса нафтопродукту в автоцистерні визначається зважуванням на автомобільних вагах або об'ємно-масовим методом; маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Таким чином, законодавством встановлено особливий порядок транспортування, зберігання та передачі нафтопродуктів, а тому, вбачається очевидною необхідність оформлення відповідних документів.

Судом встановлено, що 03.12.2012 між позивачем (покупець) та ТОВ "Транс-Ойл 2012" (продавець) укладено договір поставки № ТО-1 (а.с.64), згідно з яким продавець зобовязується передати, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти. Ціна, кількість та вид товару встановлюється за домовленістю сторін та фіксується в рахунку, виставленому продавцем, або оформляється додатковою угодою, а також підтверджується видатковою накладною. Якість товару засвідчується паспортом та сертифікатом якості заводу-виробника.

Також позивачем до матеріалів справи надано копію договору поставки нафтопродуктів № ТО-21 від 01.02.2013 (а.с.134), відповідно до умов якого продавець (ТОВ "Транс-Ойл 2012") зобовязується продавати та відпускати нафтопродукти через мережу власних АЗС за одноразовими карточками, які даються право на отримання нафтопродуктів та належать покупцю (ТОВ "Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами "Ресурс-Інвест"); покупець оплачує талони згідно виставленого рахунку. Якість нафтопродуктів повинна відповідати вимогам діючих стандартів і підтверджуватися паспортом якості заводу-виробника та сертифікатом відповідності (п.1.3 договору).

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що адреси позивача та його контрагента ТОВ "Транс-Ойл 2012", які зазначені у договорах поставки, збігаються 69035, м.Запоріжжя, вул. Рекордна, 37 "б".

На підтвердження реальності виконання умов договорів, позивачем надані документи: договір від 03.12.2012 № ТО-1 (а.с.64), договір від 01.02.2013 № ТО-21 (а.с.134), копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, податкових накладних (а.с.56, 58, 85-120), які за своїм змістом не дають можливості встановити реальність спірних операцій.

Відповідно до вимог Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 01.02.2005 року № 28 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нафтопродукти (палива: бензини автомобільні; дизельні суднові; мазути; побутові пічні, альтернативні види палива, біопалива) відносяться до продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні.

Позивачем до матеріалів справи не надано документів на підтвердження якості поставленого товару, необхідність наявності яких передбачена обома договорами (пункт 4.1 договору від 03.12.2012, пункт 1.3 договору від 01.02.2013).

Крім того, відповідно до п. 1.2 договору від 03.12.2012, ціна, кількість та вид товару встановлюється за домовленістю сторін та фіксується в рахунку, виставленому продавцем, або оформляється додатковою угодою. Однак відповідні рахунки чи додаткові угоди позивач до суду не надав.

Позивачем також не надано до матеріалів справи документів (актів), що засвідчують передачу нафтопродуктів від контрагента до позивача. Надані позивачем товарно-транспортні накладні не відповідають формі N 1-ТТН (нафтопродукт), необхідність застосування якої передбачено Інструкцією №281/171/578/155.

Доказів перевірки якості та кількості придбаного товару згідно вимог пп. 4.2.4 п. 4.2, пп. 5.1.1 п. 5.1, 5.1.2 п.5.1, пп. 5.4.1-5.4.3 п. 5.4 Інструкції № 281/171/578/155 позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що оплату за поставлений товар здійснено у безготівковій формі (банківські виписки а.с.141), а також на те, що нафтопродукти надійшли на АЗС, що підтверджується змінними звітами (а.с.130-133), що також підтверджує реальність господарських операцій та зміну майнового стану платника суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність банківських виписок та змінних звітів за спірними операціями самі по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не підтверджує реальність господарських операцій у своїй сукупності. Змінні звіти не свідчать про те, що нафтопродукти надійшли на АЗС саме від ТОВ "Транс-Ойл 2012".

Суд також не приймає доводи позивача щодо того, що придбані позивачем нафтопродукти реалізовано, а відтак операції мали реальний характер, оскільки позивачем не підтверджено факту, чи справді нафтопродукти отримано від вказаних у первинних документах постачальників (ТОВ "Транс-Ойл 2012"). Якщо відповідні товари придбавались позивачем, але не в тих осіб, що зазначені в первинних документах, то такі документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право підприємства на включення сум до витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування.

Крім того, з акта перевірки від 19.11.2015 № 140/08-29-22-0109/22128249 вбачається, що аналіз даних податкової звітності контрагентів встановив відсутність доказів належної сплати відповідних податків, трудових ресурсів, основних засобів, транспортних засобів, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності.

Крім того суд зазначає, що ТОВ "Транс-Ойл 2012" звернулося з заявою про застосування податкового компромісу за матеріалами акта перевірки № 57/08-29-22-13/38363214 від 18.08.2014 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Транс-Ойл 2012" з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків "Віанор Пром", їх реальності та повноти відображення в обліку за період липень 2013" (а.с.179), за результатами якої було прийнято рішення про погодження застосування процедури податкового компромісу (а.с.163). Вказана процедура була застосована до податкового повідомлення-рішення, яким визначено грошові зобовязання з податку на додану вартість.

Відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідні Положення Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Тобто, факт застосування процедури податкового компромісу свідчить про те, що платник податків (ТОВ "Транс-Ойл 2012"), подаючи уточнюючі розрахунки, визнав факт завищення сум податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з ТОВ "Віанор Пром".

З огляду на зазначене, за відсутності необхідних вищевказаних документів, висновки відповідача про відсутність у позивача доказів переміщення придбаного у відповідного контрагента бензину та палива, доказів перевірки його кількості та якості, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків господарсько-фінансової діяльності, а тому у позивача були відсутні підстави відображення наслідків цих господарських операцій в податковому обліку, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька