Справа № 810/3133/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3133/16 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Вишгородська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.06.2016 р. №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2016 р. №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 02.06.2016 р. №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ від 02.06.2016 р. № та №, вимогу від 02.06.2016 р. №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 02.06.2016 р. №.

На вказану постанову Вишгородська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 зареєстрований з 20.03.2009 р. як фізична особа-підприємець та як платник податків, зборів та обов'язкових платежів перебуває на податковому обліку у Вишгородській ОДПІ з 24.03.2009 р. за №6033.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У квітні 2016 року Вишгородською ОДПІ на підставі наказу від 05.04.2016 р. №102 та відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77 Податкового кодексу України проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт перевірки від 10.05.2016 р. №464/17-03/НОМЕР_1.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, - облік доходів і витрат за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. вівся неналежним чином;

- п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено чистий (оподатковуваний) дохід в сумі 265997,87 грн., що призвело до не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 39899,67 грн.

- п.п.1.2 п. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті заниження чистого (оподатковуваного) доходу в сумі 258038,47 грн. позивачем занижено єдиний соціальний внесок в сумі 89539,29 грн.;

- п. 177.2 ст. 177, п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті заниження чистого (оподатковуваного) доходу в сумі 82565,82 грн. позивачем занижено військовий збір в сумі 1238,49 грн.

Заперечення позивача на вказаний акт перевірки листом Вишгородської ОДПІ від 02.06.2016 р. №331/14/10-08-17-03/308 залишені без розгляду у зв'язку з тим, що були подані позивачем лише 27.05.2016 р., тобто на 6 робочий день з дня отримання акта перевірки.

На підставі висновків акту перевірки Вишгородською ОДПІ прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. №, згідно з яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 39899,67 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 15796,76 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. №, згідно з яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору в сумі 1238,49 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 309,62 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2016 р. №Ф-, згідно з якою позивачу необхідно сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 89539,29 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.06.2016 р. №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 5771,39 грн.

Як вбачається з акту перевірки, висновок Вишгородської ОДПІ про допущені порушення ґрунтується на тому, що позивачем включено до валових витрат суму за придбані товарно-матеріальні цінності в розмірі 265997,87 грн., що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, про фактично понесені ФОП витрати. У зв'язку з цим, контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем було занижено суму чистого оподаткованого доходу на загальну суму 265997,87 грн. та, як наслідок, занижено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 39899,67 грн., не було утримано та перераховано до бюджету єдиний соціальний внесок у розмірі 89539,29 грн. та військовий збір у розмірі 1238,49 грн.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

За приписами п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно з п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

На підтвердження правомірного включення до валових витрат суми 265997,87 грн. за придбані товарно-матеріальні цінності, позивачем надано суду такі первинні документи: книги обліку доходів і витрат за 2013-2015 роки; договори поставки товару; ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями; виписки з ЄДР; свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість; свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб; видаткові накладні; фіскальні чеки; податкові накладні; банківські квитанції; товарно-транспортні накладні; листи про підтвердження факту оплати відвантаженого товару; платіжні доручення; меморіальні ордери; накладні.

Такі документи відповідають чинному законодавству та дають можливість в повній мірі встановити зміст і обсяг господарських операцій, а також факт понесення таких витрат у безпосередньому у зв`язку з господарською діяльністю позивача, тобто за основним видом діяльності згідно КВЕД.

При цьому, зі змісту акта перевірка вбачається, що позивач надавав податковому органу вказані вище первинні документи разом із запереченнями на акт, що підтверджується даними, зазначеними на сторінках 7, 12-22 акту перевірки.

Відповідно до положень п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Як зазначав відповідач, акт перевірки позивач отримав 20.05.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №852. Однак, судом встановлено, що згідно відомостей з офіційного сайту "Укрпошта" про вручення поштового відправлення №852, копію акта перевірки позивачем фактично отримано 23.05.2016 р.

Позивач подав заперечення на акт перевірки з відповідними первинними документами 27.05.2016 р., що не заперечується відповідачем, а отже в межах встановленого строку - 5 робочих днів з дня отримання акту перевірки.

За таких обставин відповідач протиправно не врахував пояснення позивача та прийняв рішення без врахування поданих первинних документів.

Отже, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. №, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Як наслідок податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. №, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2016 р. №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 02.06.2016 р. №, які також грунтувалися на висновках про безпідставне включення вказаних коштів до валових витрат, - є протиправними та підлягають скаусванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу Вишгородської ОДПІ необхідно залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 30.01.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.