Справа № 286/1924/16-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"25" січня 2017 р. Справа № 286/1924/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 09.01.2010 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Овруцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком за нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (а.сп.5).

Судом встановлено, що позивач працює в Овруцькій міській раді Житомирської області на посаді провідного спеціаліста.

З 01 квітня 2015 року ОСОБА_3 призупинено виплату пенсії на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року.

У зв'язку із цим, вона 07.07.2016 звернулася із заявою до пенсійного органу щодо поновлення виплати пенсії. Але листом від 11.07.2016 №399/М-8 їй повідомлено про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії (а.сп.5).

18 липня 2016 року ОСОБА_3 оскаржила таке рішення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 працює на посаді, яка прирівнюються до державних службовців в умовах і порядку оплати праці та нарахуванні пенсії, а тому в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. № 911-VІІІ абзац 1 ч. 37 Закону України "Про державну службу" викладено наступним чином: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру»; «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються", а відтак підстав для поновлення виплати пенсії позивачу немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вірно вказав, що пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (надалі Закон № 213), який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Законом № 213 (п.9 розділу 1) внесено зміни в частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», згідно з якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Законом № 213 (п.5 розділу 1) внесено зміни в статтю 37 Закону України «Про державну службу», згідно з якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Встановлено, що з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон № 911).

Відповідно до пункту 17 розділу І Закону № 911, у частині сьомій статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» цифри і слова «1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінено цифрами і словами «1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року».

Частиною сьомою статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції із змінами внесеними Законом № 911 передбачено, що тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно пункту 6 розділу І Закону № 911, у статті 37 Закону України «Про державну службу» абзаци перший та другий частини четвертої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Також, Прикінцеві положення Закону № 911 не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року. Натомість, згідно Прикінцевих положень до вказаного Закону, після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Отже, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Норми Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині викладення норм частини сьомої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», абзаців першого та другого частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу» з 01.01.2016 року в новій редакції, не визнані неконституційними.

Суд вірно вказав, що у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив про залежність розміру соціальних виплат від соціально-економічних можливостей держави.

У своєму рішенні від 25 січня 2012 року №3рп/2012 Конституційний Суд України зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оцінюючи законність припинення виплати пенсії позивачу, суд звертається до норми ч.2 ст.8 КАС України, за якою суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.03.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», (пункт 53) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У своєму рішенні від 07.11.2013 року у справі «Пічкур проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства» (Willis v. the United Kingdom), заява № 36042/97, n.48, ECHR 2002-IV). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об'єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21.02.1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів» (Van Raalte v. the Netherlands), п.39, Reports 1997-I).

Так, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд вірно зазначив, що держава реалізуючи своє право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року зупинила виплату пенсій особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Державна служба надає особі, що займає посаду державної служби, певний правовий статус, який передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії.

Позивач мала право обрати між державним пенсійним забезпеченням відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який спрямований на забезпечення мінімального матеріального рівня задоволення життєвих потреб, чи державною службою, статус якої зумовлює відповідний рівень оплати праці за рахунок державних коштів, заохочення та соціальні гарантії, так як законодавець передбачив, що після звільнення з державної служби виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 працює в Овруцькій міській раді Житомирської області на посаді провідного спеціаліста з 17.11.2015 року по даний час (а.сп.14). Відтак, вона віддала перевагу державній службі, що передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії перед мінімальним державним пенсійним забезпеченням відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Крім того, пенсія, що була їй призначена відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не пов'язана із припиненням трудової діяльності і не була для неї єдиним джерелом доходу, так як позивач, перебуваючи на державній службі, одержує заробітну плату за рахунок державних коштів.

Виплата пенсій особам, які перебувають на державному утриманні одночасно із забезпеченням відповідно до Закону України «Про державну службу» ставить їх у привілейоване становище в порівняні з іншими особами, та передбачала б подвійне державне забезпечення.

Таким чином, державою в інтересах суспільства та з метою забезпечення балансу між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи Законом України № 911-VIII тимчасово зупинено виплату пенсій особам, які отримують оплату праці за рахунок державних коштів.

Стосовно посилань позивача у позовній заяві на рішення Європейського суду з прав людини, у справах: «Пічкур проти України» № 10441/06 від 07.02.2014 року, «Суханов та Ільченко проти України» № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року, суд вірно вказав, що у них йдеться про інші правовідносини, зокрема в справі «Пічкур проти України» про припинення виплати пенсії особі, яка закінчила трудову діяльність та отримувала пенсію за віком, яка була для неї єдиним джерелом доходів, в зв'язку із виїздом на постійне проживання за кордон, а в справі «Суханов та Ільченко до України» про не підвищення урядом розміру надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в 2006 році, з приводу чого ЄСПЛ зазначив, що відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу та тримала заявників у невизначеності, що не має відношення до тимчасового зупинення виплати пенсії в зв'язку з перебуванням позивача на державній службі, в зв'язку з наявністю у нього певного правового статусу, який передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії за рахунок держави, а виплата пенсій позивачу, який перебуває на державному утриманні одночасно із забезпеченням відповідно до Закону України «Про державну службу» ставить його у привілейоване становище в порівняні з іншими особами, та передбачала б подвійне державне забезпечення, що суперечить інтересам суспільства, крім того Законом України № 911-VIII, визначено конкретний період часу впродовж якого буде зупинено виплату пенсій особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу», що виключає будь-яку невизначеність.

Таким чином, Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимоги позивача про зобов'язання поновити виплату пенсії за спірний період є безпідставними.

Суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для здійснення відновлення пенсії позивачу і задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11104

АДРЕСА_2,

3- відповідачу/ Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Гетьмана Виговського,12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

- ,