Справа № 820/3880/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 р.Справа № 820/3880/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

за участю представника відповідача Олара В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2016р. по справі № 820/3880/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИГОРА"

до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мигора», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.10.2015 року, яке винесене на підставі висновків акту №1020/15-01-09/39755678 від 02.10.2015 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що податкове повідомлення-рішення від № від 22.10.2015 року прийняте з порушенням вимог Податкового Кодексу України, не у спосіб визначений законом, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі № 820/3880/16 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигора» до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.10.2015 року, яке винесене на підставі висновків акту №1020/15-01-09/39755678 від 02.10.2015 року.

Відповідач, Чернівецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області, не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, 02.10.2015 року контролюючим органом проведено перевірку, висновки якої оформлені Актом перевірки №1020/15-01-09/39755678 від 02.10.2015 року «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Мигора», за серпень 2015 року». У висновках акту зазначено, що ТОВ «Мигора» завищено суму, що враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні періоди з податку на додану вартість на суму 7213719,00 грн.

На підставі висновків акту податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.10.2015 року, яким Позивачу зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 7213719,00 грн.

Так, ТОВ «Мигора» подано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2015 року, в якій задекларовано р. 23.1 «Сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість».

Станом на 01.08.2015 року заборгованість з ПДВ у позивача була відсутня (внаслідок несвоєчасного подання декларації з ПДВ за липень 2105 року). Також, платником подана (несвоєчасно) податкова декларація з ПДВ за липень 2015 року, в якій задекларована сума ПДВ, що підлягала сплаті. Таким чином, у зв'язку з тим, що станом на 01.08.2015 року заборгованість з ПДВ була відсутня, податковий орган вважає, що платником завищено суму, що зараховується у зменшення суми податку на додану вартість (р.23.1), а саме: за серпень 2015 року на суму 7213719,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від № від 22.10.2015 року прийняте з порушенням вимог Податкового Кодексу України, не у спосіб визначений законом, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

згідно п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Акт перевірки містить висновки про заниження та завищення розміру від'ємного значення ПДВ по декларації за серпень 2015 року на 7213719,00 грн., тобто самим актом перевірки визнається право платника податків на від'ємне значення об'єкту оподаткування.

Однак, ст. 54 Податкового Кодексу України зобов'язує податковий орган при встановленні заниження та завищення розміру від'ємного значення ПДВ визначити належне податкове зобов'язання платнику податків.

Проте, встановивши і зробивши висновок в акті перевірки щодо необхідності визначення суми від'ємного значення в іншій графі декларації, Відповідач не провів збільшення від'ємного значення в належній графі, як того вимагає Податковий кодекс, а обмежився лише зменшенням від'ємного значення.

Фактично наведене призвело до позбавлення платника податків права на від'ємне значення за звітній період, що суперечить вимогам ст. 54 Податкового Кодексу України.

У ст. 54 ПК України закріплено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається до контролюючого органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи податкових декларацій, Позивачем до контролюючого органу була подана наступна податкова звітність з ПДВ:

- Декларація з ПДВ за липень 2015 року, яка була подана Позивачем та прийнята податковим органом 21.09.2015 року, відповідно до якої Позивачем задекларовані наступні показники: Ряд. 23.1 Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість - відсутня; Ряд. 24 Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - відсутня; Ряд. 25.1 Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового періоду) та сплачується до бюджету: 7213719,00 грн.

- Декларація з ПДВ за серпень 2015 року, яка була подана Позивачем та прийнята податковим органом 22.09.2015 року, відповідно до якої Позивачем задекларовані наступні показники: Ряд. 23.1 Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість - 7213719,00 грн.; Ряд. 24 Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 1258574; Ряд. 25.1 Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового періоду) та сплачується до бюджету: відсутня;

- Декларація з ПДВ за вересень 2015 року, яка була подана Позивачем та прийнята податковим органом 20.10.2015 року, відповідно до якої Позивачем задекларовані наступні показники: Ряд. 23.1 Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість - відсутня; Ряд. 24 Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 4662786; Ряд. 25.1 Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового періоду) та сплачується до бюджету: відсутня.

Таким чином, вбачається що позивач скористався сумою від'ємного значення з ПДВ за серпень 2015 року (ряд. 23.1) для погашення податкового боргу з ПДВ на суму 7213719,00 грн. відповідно до декларації з ПДВ за липень 2015 року (ряд. 25.1), і відповідно не відобразив цю суму у складі від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 24 декларації за серпень 2015 року), не скористався нею для зменшення податкових зобов'язань у вересні 2015 року (декларація з ПДВ за вересень 2015 року).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі № 820/3880/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2016р. по справі № 820/3880/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2017 р.