Справа № 295/13466/16-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"25" січня 2017 р. Справа № 295/13466/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 листопада 2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з 12.08.2009 року у розмірі 90% від заробітної плати (а.сп. 30).

05.09.2016 року вона звернулася до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок призначеної пенсії, з урахуванням підвищення заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, додавши довідку Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №5/15-6671 від 30.09.2016 року. Проте, пенсійний орган листом від 12.09.2016 р. № 9542/04 відмовив їй у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії (а.сп.12) і це стало підставою для звернення до суду із позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 та згідно довідки Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області №5/15-6671 від 30.09.2016 року відсутні, оскільки станом на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України не визначено умов та порядку перерахунку пенсій державним службовцям.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Так, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", яку викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". Вказані зміни до Закону набули чинності з 01.01.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 було збільшено розмір заробітної плати державних службовців. Вказана постанова підлягала застосуванню з 01.12.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу".

Відтак, суд вірно зазначив, що з 01.12.2015 року діючим законодавством України не було визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_3 звернулася із заявою про перерахунок пенсії 05.09.2016 року, на час звернення з відповідною заявою ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" втратила чинність згідно положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Безпідставним є і посилання позивачки на те, що пенсія їй повинна бути перерахована згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 (в редакції чинній до 01.12.2015 року), оскільки не грунтується на вимогах закону.

Статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ця норма є загальновизнаним принципом права, який знайшов своє відображення в Конституції України як гарантія прав і свобод людини і громадянина, який треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції правильно вказав, що суб'єктивне право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акту, який є чинним на час подачі відповідної заяви. Відтак, пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність.

У відповідності до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В статті ж 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Щодо доводів позивачки про звуження змісту та обсягу її права на пенсійне забезпечення у зв'язку з прийняттям змін до Закону України «Про державну службу» та відсутність порядку проведення перерахунку, то колегія суддів зазначає, що у зв'язку з внесенням змін до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII) не відбулося обмеження, звуження змісту та обсягу існуючого права пенсіонера на пенсійне забезпечення. Пенсіонер не позбавлений права на перерахунок пенсії, а лише визначено, що умови та порядок такого перерахунку повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України, що не суперечить та не порушує вимоги чинного законодавства.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

У рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

З огляду на викладене, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України.

Судом першої інстанції належним чином з'ясовано обставини справи, надано їм відповідну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10031

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,