Справа № 686/22299/16-а
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

13 січня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду в місті Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, посилаючись на те, що він з 17.02.2005 року звільнився з органів внутрішніх справ України на пенсію. На підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області отримав право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з нормами ст. 22 ЗУ «Про міліцію». Вказаною пільгою позивач та члени його сімї користувались до 01.07.2005 року, в подальшому відповідачем було позбавлено його права на пільги.

21.09.2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради із заявою про поновлення пільги на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з нормами ст. 22 ЗУ «Про міліцію». Однак, 27.09.2016 року від отримав відповідь про те, що у звязку із прийняттям Закону України від 28.12.2014 року №76 VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінет Міністрів України Постановою від 04.06.2015 року №389 затвердив Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного доходу сімї. Даний порядок набрав чинності з 01.07.2015 року. Разом з тим, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Позивач зазначає, що прийняті заходи Управлінням праці та соціального захисту населення суперечать Основному Закону України Конституції України, в якій закріплено норму, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини і громадянина.

ОСОБА_2 не погоджується з таким рішенням, просить визнати незаконними дії відповідача про позбавлення його та членів його сімї права на пільги гарантованої державою довічно на 50% знижку оплати за користування житлом та комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також паливом в межах норм.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради поновити з 01.07.2015 року право на пільги гарантованої державою довічно на 50% знижку оплати за користування житлом та комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також паливом в межах норм довічно без урахування середньомісячного сукупного доходу сімї.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, направив до суду заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачу після виходу на пенсію у відповідності до положень діючого на час виходу на пенсію Закону України «Про міліцію» надано право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, яким позивач та члени його сім`ї користувалися до 2015 року. 28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, яким внесено до окремих законів України ( у т.ч. до Закону України «Про міліцію») зміни, згідно з якими встановлено, що з 01 липня 2015 пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Відповідно до повідомлення про відсутність права на отримання пільг, від 15.09.2015 року, ОСОБА_2, міліціонер на пенсії не має права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням лоходу відповідно до Закону України «Про міліцію» з 01.07.2015 року, у звязку з тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 року у звязку із введенням в дію Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до ч. 2 п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. ОСОБА_1 Законом не передбачені пільги за користування житлом та комунальними послугами, а тому законних підстав для поновлення пільг на житлово-комунальні послуги колишнім працівникам міліції немає.

Згідно ч. 4ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням того, що у справі наявні достатні докази, суддя приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання, а відтак у відповідності до ч. 4ст. 183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що позивач 17.02.2005 року звільнився з органів внутрішніх справ України на пенсію. На підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області отримав право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з нормами ст. 22 ЗУ «Про міліцію». Вказаною пільгою позивач та члени його сімї користувались до 01.07.2005 року, в подальшому відповідачем було позбавлено його права на пільги.

21.09.2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради із заявою про поновлення пільги на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з нормами ст. 22 ЗУ «Про міліцію». Однак, 27.09.2016 року від отримав відповідь про те, що у звязку із прийняттям Закону України від 28.12.2014 року №76 VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінет Міністрів України Постановою від 04.06.2015 року №389 затвердив Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного доходу сімї. Даний порядок набрав чинності з 01.07.2015 року. Разом з тим, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII (далі - Закон №565-ХІІ), згідно частин 1 та 2 статті 22 якого передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України. Чинною на час призначення позивачу спірної пільги редакцією Закону №565-ХІІ було передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом (ч. 4, 6 ст. 22 Закону).

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про міліцію» у статті 22 частину сьому доповнено словами «за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Однак, зміни, внесені підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII у статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у такій редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У зв'язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (набрав чинності з 01.07.2015 року). Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Таким чином, до 01 липня 2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIIIвнесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50% знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, тому в даному випадку мають застосовуватись норми Закону України «Про міліцію» зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 3 Порядку №389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, (тобто і на підстав ст. 22 ЗУ «Про міліцію» і ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»), надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1378 гривень.

В наступному, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, 23 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII, у відповідності до п.3 якого, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбаченихЗаконом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 01 липня 2015 року та станом по день розгляду справи в суді, податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах 50% знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень у 2015 році, та 1930 гривень.

Враховуючи, що розмір доходу сімї позивача, як зазначено в повідомленні про відсутність права на отримання пільг, перевищує встановлену межу, тому, у відповідності до діючих на час призупинення пільги законодавчих актів з 01 липня 2015 року дії відповідача є правомірними і підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи доводи позивача на неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, оскільки положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 не скасовувались та не конституційними не визнавались, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а дії відповідача вчинені в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і порушень прав та законних інтересів позивача діями відповідача суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо скасування 50% знижки на оплату за користуванням житлом та комунальними послугами є обґрунтованими та правомірними згідно наведених норм діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 160-163, 183-2, 256 КАС України, ст. 8, 19, 21, 22, 58 Конституції України, ст. 22 ЗУ «Про міліцію», ч. 2 п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389, правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя