Справа № 653/1988/16-а
Суддя: Венглєвська Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/1988/16-а
Провадження № 2-адр/653/1/17
19 січня 2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі :
головуючого судді Венглєвської Н.Б.
секретаря - Мустафаєва Ф.А.
представника УПФУ в Генічеському районі ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ заяву ОСОБА_2 про винесення додаткової постанови у справі за адміністративним позовом за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про зобовязання провести поновлення пенсії, шляхом її призначення на загальних підставах, відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,
07 вересня 2016 рокупостановою Генічеського районного суду Херсонської області задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про зобовязання провести поновлення пенсії, шляхом її призначення на загальних підставах, відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області провести поновлення пенсії ОСОБА_2 з 21 травня 2012 року; стягнуто з відповідача сплачену суму судового збору.
19 жовтня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про винесення додаткової постанови у даній адміністративній справі, оскільки при винесенні постанови, судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, витрат, повязаних з переїздом представника до іншого населеного пункту та добових витрат, що в загальному розмірі становить 1231 грн. 19 коп..
В судове засіданні ОСОБА_2 не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.
Представник ОСОБА_2 за довіреністю в судове засідання також не зявився, подавши заяву про розгляд заяви за його відсутності. Вимоги викладені у заяві підтримав повністю та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача УПФУ в Генічеському районі ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_2 не визнала та вказує, що при розгляді справи по суті судом було вирішено питання з приводу стягнення витрат по сплаті судового збору, а вимоги про стягнення інших витрат повязаних з розглядом справи під час розгляду її по суті позивачем не заявлялося та вони не були предметом розгляду при вирішення позову, у звязку з чим відсутні підстави для винесення додаткової постанови. Просить суд в задоволенні заяви відмовити.
Частиною 3 статті 168 КАС України визначено, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст. 163 КАС України постанова складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. У резолютивній частині зокрема зазначається розподіл судових витрат. Частиною 1 статті 87 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як встановлено судом 07 вересня 2016 року постановою Генічеського районного суду Херсонської області задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про зобовязання провести поновлення пенсії, та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області провести поновлення пенсії ОСОБА_2 з 21 травня 2012 року; стягнуто з відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.
Як вбачається зі змісту резолютивної частини вказаної постанови, суд при розгляді справи вирішив питання про стягнення з відповідача судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, що відображено у п.3 резолютивної частини постанови суду від 07.09.2016 року. Отже посилання представника на необхідність стягнення судових витрат у цій частині повністю спростовані в ході розгляду відповідної заяви.
Згідно із ст.. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, повязані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Питання щодо розподілу судових витрат регламентовано ст.94 КАС України. Відповідно до ч.1 ст. 94 судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
При ухваленні рішення суду з приводу розподілу витрат, повязаних з розглядом справи, застосовуються ті самі норми, що стосуються розподілу судового збору у разі наявності їх документального підтвердження.
Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам позивачам у справі, оскільки субєкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 91 КАС України, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду включають в себе, і сплату стороні, на користь якої ухвалено рішення та її представнику добових, а також компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Так представником ОСОБА_2 додано квиток автобусного сполучення з м. Херсон до м. Генічеськ 06 вересня 2016 року для участі у судовому засіданні 06.09.2016 року, в якому зазначено вартість проїзду 128 грн. 79 коп., що суд відносить до витрат, які понесені у зв'язку з прибуттям до суду.
Щодо судових витрат у вигляді сплати позивачу та її представнику добових, суд вважає що знайшло своє підтвердження понесення представником позивача вказаних витрат та такі підлягають відшкодуванню.
Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, граничні норми добових витрат визначено абз. 6 пп. 170.9.1 Податкового кодексу України і складають у межах території України не більше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового року, в розрахунку за кожен календарний день та становлять 551 грн. 60 коп. за два дні відрядження, що підтверджено доданими до заяви документами наказом про відрядження, посвідченням про відрядження та відміткою про вибуття у відрядження.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2011 року №2135/11/13-11, відповідно до підпункту 3 пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України. у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.
Водночас пунктом 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.
Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
З огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами судам у резолютивній частині такого судового рішення слід зазначати обов'язок органу Державної казначейської служби України стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про прийняття додаткового судового рішення та стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання із рахунків УПФУ в Генічеському районі Херсонської області на користь ОСОБА_2 судових витрат що складаються з витрат представника, що повязані із прибуттям до суду в розмірі 679.99 гривень, оскільки дані обставини підтверджені належними та допустимими доказами.
Керуючись статтями 87, 91, 94, 163, 167, 168, 186, 254 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_2 про винесення додаткової постанови - задовольнити частково.
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткова постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд.
Суддя Н.Б. Венглєвська