Справа № 805/4039/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року справа №805/4039/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі № 805/4039/16-а за позовом ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Красноармійська районна державна адміністрація про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 за №35960-1303, податкової вимоги від 05.10.2016 за №2666-17, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35960-1303, виданого відповідачем на суму 108926 грн. 80 коп., податкової вимоги від 5 жовтня 2016 року № 2666-17 на суму 108982 грн. 20 коп., зобов'язання відповідача видати позивачу податкове повідомлення-рішення на суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю за 2016 рік на суму 8111 грн. 95 коп.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35960-1303 та податкова вимога від 5 жовтня 2016 року № 2666-17, прийнята на підставі податкового повідомлення-рішення, є протиправними та суперечать діючому законодавству України, посилаючись на необґрунтовану зміну ставки розміру орендної плати. Зазначає, що нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, які є об'єктом договору становить 675995 грн. 52 коп., а отже сума податкового зобов'язання з урахуванням відсотку орендної плати встановленої договором (1,2%) становить 8111 грн. 95 коп. Крім того, зазначає на необґрунтовану суму боргу, зазначеної у податковій вимозі.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає що податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35960-1303 та податкова вимога від 5 жовтня 2016 року № 2666-17 прийняті відповідно до норм діючого законодавства. Зазначає, що відповідно до норм Податкового кодексу України (далі - ПК України) річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року у позові відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що станом на 1 січня 2016 року середньообласна нормативна грошова оцінка за 1 га ріллі по Донецькій області складає 34856 грн. 43 коп. Отже, загальна площа орендованої земельної ділянки відповідно до договору від 5 грудня 2011 року складає 104.1671 га. При застосуванні 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сума орендної плати складає 108926 грн. 80 коп. Також, судом першої інстанції визначено, що позивачем рахується пеня у розмірі 55 грн. 40 коп. за несвоєчасну сплату зобов'язань у 2014 році, яка не була погашена. Тому, з урахуванням нарахування зобов'язань згідно податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35960-1303 загальна суму боргу складає 108982 грн. 20 коп. Отже, суд не прийняв посилання позивача на необґрунтовану суму боргу, яка зазначена у податковій вимозі від 5 жовтня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою норми статей 270, 271, 274 та проігноровано положення пунктів 288.3, 288.4 статті 288 ПК України, які також застосовані до спірних правовідносин. Апелянт вважає, що судом не було взято до уваги та не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про оренду землі» до істотних умов договору оренди землі законодавцем віднесено умову щодо орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Також, в порушення вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд не надав належної правової оцінки доказам, наданим позивачем, а саме: витягам з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2016 №1580, 1581 від 30.09.2016.

За таких обставин, для зміни умов договору оренди землі повинно дотримуватись загальне правило, визначене статтею 654 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за яким зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Спеціальні положення щодо зміни умов договору оренди землі, які визначені в статті 30 Закону України «Про оренду землі», положення пункту 37 чинного договору оренди землі передбачають здійснення змін умов договору оренди землі за взаємною угодою сторін. Ці умови кореспондуються з положеннями щодо встановлення розміру та умов внесення орендної плати у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).

Внаслідок помилкового прийняття судом твердження Відповідача про відсутність визначеної нормативної грошової оцінки землі при вирішенні спору було застосовано норми статті 277 ПК України, які регулюють відносини у випадках не встановлення нормативної грошової оцінки землі на земельні ділянки. Однак вони не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки пунктом 5 договору оренди землі визначено, що нормативно грошова оцінка земельних ділянок переданих в оренду складає 451 001,88 грн. і додатково її розмір підтверджено витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2016 №№1580, 1581 від 30.09.2016.

Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні вимоги щодо зобов'язання видати податкове повідомлення-рішення, апелянт зазначає, що суд взагалі не навів жодного правового обґрунтування рішення в цій частині. Замість цього судом було безсистемно перераховано окремі норми КАС України, без жодних висновків щодо застосування до заявленої вимоги. Цим суд порушив норму пункту 2 частини 4 статті 105 КАС України, в якій визначено одним з видів вимоги: зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що фізична особа ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії ЕН № 459137, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 17 грудня 2005 року.

Судами встановлено, що 5 грудня 2011 року між Красноармійською районною державною адміністрацією як орендодавцем та позивачем як орендарем був укладений договір оренди землі. Відповідно до умов договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Піщанської сільської ради Красноармійського району Донецької області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 104,1671 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і розмірі 1,2% нормативної грошової оцінки пасовищ.

30 червня 2016 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № 35960-1303, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 108926 грн. 80 коп. Позивач фактично обізнаний про наявність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення 24 жовтня 2016 року, про що й зазначає в позовній заяві.

Судами встановлено, що 5 жовтня 2016 року відповідачем була сформована податкова вимога № 2666-17, відповідно до якої станом на 4 жовтня 2016 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 108982 грн. 20 коп., у тому числі орендна плата з фізичних осіб за основним платежем у сумі 108982 грн. 20 коп.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Підпунктом 14.1.125 ПК України визначено термін нормативно грошової оцінки земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 288.1 статті 289 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Крім того, нормами статті 288 ПК України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Отже, нормами статті 288 ПК України встановлюються мінімальні та максимальні межі розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у відсотках до нормативно грошової оцінки. При цьому, якщо сума річного платежу за договором оренди землі є меншою, ніж сума платежу, визначена пунктом 288.5 статті 288 ПК України, то річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету не може бути меншою ніж 3% нормативної грошової оцінки.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378 "Про оцінку земель" (далі - Закон № 1378) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно приписів статті 18 Закону № 1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Згідно із письмовими запереченнями відповідача, нормативна грошова оцінка земель, розташованих за межами населених пунктів Красноармійського району, проведена у 1995 році.

Доводи апеляції щодо чинності нормативної грошової оцінки земель спростовуються наявною в матеріалах справи відповіддю Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі від 18.11.2016 (а.с.57).

Відповідно до норм статті 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Отже, нормативно правова оцінка одиниці площі ріллі по області визначена базою оподаткування для визначеної категорії земель.

Суд зазначає, що станом на 1 січня 2016 року середньообласна нормативна грошова оцінка за 1 га ріллі по Донецькій області складає 34856 грн. 43 коп. Отже, загальна площа орендованої земельної ділянки відповідно до договору від 5 грудня 2011 року складає 104.1671 га. При застосуванні 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, сума орендної плати складає 108926 грн. 80 коп.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв посилання позивача на необґрунтовану зміну ставки розміру орендної плати.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 02.12.2014 № 21-274а14. Так, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Щодо позовних вимог стосовно необґрунтованості суми боргу, зазначеної у податковій вимозі від 5 жовтня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 59.1 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Як зазначає відповідач, за позивачем рахується пеня у розмірі 55 грн. 40 коп. за несвоєчасну сплату зобов'язань у 2014 році, яка не була погашена. Тому, з урахуванням нарахування зобов'язань згідно податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 35960-1303 загальна суму боргу складає 108982 грн. 20 коп. Отже, колегія суддів не приймає посилання позивача на необґрунтовану суму боргу, яка зазначена у податковій вимозі від 5 жовтня 2016 року.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача видати позичу податкове повідомлення-рішення на суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю за 2016 рік на суму 8111 грн. 95 коп., колегія суддів зазначає наступне.

З урахуванням вищевикладеного, відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог, відсутні правові підстави і для задоволення останньої вимоги ОСОБА_4

Інших суттєвих доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвала виготовлена 31 січня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі № 805/4039/16-а за позовом ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Красноармійська районна державна адміністрація про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 за №35960-1303, податкової вимоги від 05.10.2016 за №2666-17, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов