Справа № 629/1974/16-а
Суддя: Смірнова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 629/1974/16-а
Номер провадження 2-а/629/4/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області, третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, посилаючись на те, що він працював в період з 16 вересня 1981 року по 30 червня 1986 року на Лозівському ковальсько-механічному заводі за професією різальник гарячого металу 2 розряду в заготовільному цеху, з шкідливими умовами праці. В період з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року працював за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом в ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці. В період з 01 липня 1991 року по 31 серпня 1995 року працював за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці. 31 грудня 2015 року він звернувся до відповідача по справі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але йому в цьому було відмовлено, про що було направлено протокол № 3734 від 08.01.2016 року. Згідно даного протоколу йому було лише зарахований пільговий стаж за період роботи з 16.09.1981 року по 30.06.1986 року за професією різальник гарячого металу в заготовільному цеху, а інші періоди не взяті до уваги, оскільки з наданих ним документів не вбачається його зайнятість в зазначені періоди на посадах, які передбачають пільговий стаж. Позивач вважає протокол № 3734 від 08.01.2016 року таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час розгляду його заяви про призначення пенсії на пільгових умовах посадовими особами не було враховано і взято до відому дані, зазначені ним в уточнюючій довідці від 03.04.2007 року, оскільки дана довідка була видана підприємством, яке не є правонаступником ЛКМЗ, не врахував історичну довідку, а також свідчення осіб, які знали його по спільній роботі в заготовільному цеху. Зазначив, що його пільговий стаж роботи складає 13 років 11 місяців 15 днів, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Тому просить скасувати протокол № 3734 від 08.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язав відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового трудового стажу час роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року, за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці, та з 01 липня 1991 року по 31 серпня 1995 року, за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці, що відповідає 9 років 2 місяці, визначивши йому загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період з 16.09.1981 року по 31.08.1995 року у розмірі 13 років 11 місяців 15 днів.

12 грудня 2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив скасувати протокол № 3734 від 08.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язав відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім цього просив зобов'язати відповідача по справі призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового трудового стажу час роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року, за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці, та з 01 липня 1991 року по 31 серпня 1995 року, за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці, що відповідає 9 років 2 місяці, визначивши йому загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період з 16.09.1981 року по 31.08.1995 року у розмірі 13 років 11 місяців 15 днів.

27 грудня 2016 року позивач знов уточнив свої позовні вимоги та просив скасувати протокол № 3734 від 08.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язав відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім цього просив зобов'язати відповідача по справі призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового трудового стажу час роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року, за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці, та з 01 липня 1991 року по 31 серпня 1995 року, за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці, що відповідає 9 років 2 місяці, визначивши йому загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період з 16.09.1981 року по 31.08.1995 року у розмірі 13 років 11 місяців 15 днів.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності його представника, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі наданих ним доказів.

Представник відповідача Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області Булгакова О.О. в судове засідання не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності та рішення постановити з урахуванням наданих до суду пояснень. В обґрунтування заперечення проти позовних вимог зазначила, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача, оскільки 07 жовтня 2015 року комісією при головному УПФУ в Харківській області було прийнято рішення про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи у період з 16.09.1981 року по 30.06.1986 року за професією різальник гарячого металу в заготовільному цеху (з 16.07.1982 року це перейменовано в ковальсько-заготовільний) по Списку № 2. Рішення прийнято відповідно до особистої заяви в присутності заявника із зазначенням порядку оскарження. Позивач дане рішення не оскаржив, а 31.12.2015 року звернувся до відділу з питань призначення пенсії № 3734 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 08 січня 2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії, про що був складений протокол № 3734 в якому зазначено, що пільговий стаж не підтверджується документами, а показання свідків для підтвердження трудового стажу не допускається відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим п. 20 постанови КМУ від 12.08.1993 року та з роз'ясненнями Міністерства соціального забезпечення України № 23 від 18.11.1992 року.

Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з'явився, але надав суду заперечення в якому зазначив, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки рішення Комісії від 07.10.2015 року № 461/18-15 про результати розгляду заяви про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та Протокол відмовити в призначенні пенсії ОСОБА_1 № 3734 від 08.01.2016 року винесені з дотриманням чинного законодавства, що діє в системі пенсійного забезпечення.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 71 КАС України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірним в цій справі є право позивача на зарахування часу роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі (з 23.12.1994 року - ВАТ «Лозівський ковальсько-механічний завод») до пільгового стажу та призначення пенсії за віком за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків підприємства.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до п. б статті 13 Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи (п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах у період роботи особи до 01.01.1992 року (без вимог проведення атестації робочих місць) застосовуються Списки №1 та №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за №1173.

Якщо особа працювала після 01.01.1992 року у період дії Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, якими була передбачена відповідна професія, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією до 20.08.1992 року (без вимог проведення атестації робочих місць).

Списки №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць у період після 20.08.1992 року, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та від 16.01.2003 року №36.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженому Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків подаються трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписка із наказу по підприємству про проведення атестації відповідного робочого місця, та уточнююча довідка, передбачена Розділом «Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників» Порядку, яка надається за зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 року № 920 (додаток 5).

Окрім того, п. 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що вказані в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації, або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній щодо відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою правління ПФ України від 10.11.2006 року №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Згідно п.6. вказаного Порядку, основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Згідно п.11 Порядку, для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України за місцем проживання заяву про підтвердження стажу роботи; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, трудову книжку; документи, видані архівними установами, зокрема довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Судом встановлено, що 29 серпня 2015 року позивачу виповнилося 55 років, що підтверджується його паспортом серії НОМЕР_2, виданим Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області від 28.02.2001 року.

Позивач починаючи з 16.09.1981 року по 30.06.1986 рік працював на Лозівському ковальсько-механічному заводі (з 23.12.1994 року - ВАТ «Лозівський ковальсько-механічний завод») за професією різальник гарячого металу 2 розряду в заготівельному цеху (з 16.07.1982 року заготівельний цех Лозівського ковальсько-механічного заводу перейменовано в ковальсько-заготівельний (Наказ №426 от 23.07.1982 року)), з шкідливими умовами праці (Наказ про прийняття на роботу від 15.09.1981 року №193-к). Починаючи з 01.07.1986 року по 30.06.1991 рік працював за професією заточувальник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, (список №2 розділ XIV, підрозділ 12а, код 2151200а-1753б) в ковальсько-заготівельному цеху, з шкідливими умовами праці (записка про зміну професії від 01.07.1986 року), а з 01.07.1991 року по 31.08.1995 рік працював за професією вогнетривник в ковальсько-заготівельному цеху Лозівського ковальсько-механічного заводу зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей (список №2 розділ XIV, підрозділ 2а, код 2150200а-15416), з шкідливими умовами праці (згідно записки від 01.07.1991 року про зміну професії, та Наказу №140995-у про припинення трудового договору від 14.09.1995 року). Дані періоду роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача по справі серії БТ-1 № 2525454, виданою Сахновщанським раймежколгоспстрой від 02.03.1973 року.

13 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи з переліком документів, які зазначили працівники УПФУ Харківської області.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці. Основними завданнями Комісії є: розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку. Саме комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та направляють до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі, також повідомляють заявника про прийняте рішення.

В зв'язку з чим 13 серпня 2015 року за вих. № 9203/19-02 заява ОСОБА_1 разом з доданими ним документами була направлена на Комісію при головному управлінні ПФУ в Харківській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

07 жовтня 2015 року Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років розглянула, надані позивачем наступні документи, а саме: трудову книжку, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців № 20957249, довідок від 10.07.2015 року № 422 - № 424, архівної довідки від 24.07.2015 року № 149/657, історичну довідку про реорганізацію підприємства від 20.07.2015 року № 456, копії первинних документів: особової картки, наказу про прийом на роботу, про розірвання трудового договору, записки про зміну професії (посади, розряду), а також висновок головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо підтвердження пільгового стажу роботи. З наданих на розгляд Комісії документів було прийнято рішення підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 у період з 16.09.1981 року по 30.06.1986 року за професією різальник гарячого металу в заготівельному цеху (з 16.07.1982 року цех перейменовано в ковальсько-заготівельний) по Списку № 2.

31 грудня 2015 року позивач вдруге звернувся до управління ПФ України у Лозівському районі Харківської області, надавши додаткові документи та пославшись на нові обставини (просив заслухати свідків), працівники управління ПФ України у Лозівському районі, Харківської області не прийняли від мене повторно (як це передбачено Порядком, затвердженим Постановою правління ПФ України від 10.11.2006 року №18-1) заяву про підтвердження стажу роботи, з доданими додатковими документами на розгляд Комісії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для вирішення питання про відмову чи підтвердження певного стажу, оскільки це є компетенцією Комісії, а натомість винесли протокол № 3734 від 08.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, зазначивши, що ОСОБА_1 не має права на призначення пільгової пенсії за списком № 2 згідно з підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як пільговий стаж роботи складає 4 роки 9 місяців 15 днів, а у відповідності до рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років № 461/18-15 від 07.10.2015 року не підтверджений пільговий стаж за період з 01.07.1986 року по 30.06.1991 року за професією заточник, та з 01.07.1991 року по 31.08.1995 року, за професією вогнетривник в ковальсько-заготівельному цеху, в зв'язку тим, що з наданих документів не вбачається робота ОСОБА_1 на обдирці, точці, шліфовці металічних виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом та на гарячому ремонті нагрівальних печей. Крім цього не надані документи про проведення атестації робочого місця вогнетривника.

Така позиція Відповідача на думку суду є необґрунтованою, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, особа, що претендує на призначення пільгової пенсії за віком має надавати довідку, що уточнює пільговий характер робіт.

Таким чином неможливість перевірити довідки, що уточнюють пільговий характер роботи Позивача не спростовує той факт, що він дійсно працював на посадах зі шкідливими умовами праці, передбачених Списком №2.

Згідно прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, здійснюється згідно із окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди такі пенсії призначаються за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими умовами праці за Списком №2: - чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Не заперечується Відповідачами той факт, що списки робіт зі шкідливими умовами праці, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 містили посади заточника та вогнетривника, а отже працюючи на такій посаді особа має право на зарахування вказаного періоду до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Судом відхиляються пояснення представника відповідача, наведені в письмових запереченнях, що позивачу для врахування спірного періоду роботи, як роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці, необхідно надати довідку для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній або документи для розгляду на Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки сам факт роботи позивача на посаді за Списком № 2, підтверджений відповідними записами трудової книжки, та це вказує на наявність пільгового стажу у позивача.

Враховуючи, що у позивача містяться записи про роботу, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком №2, суд дійшов висновку про неправомірність відмови у включенні позивачу до стажу роботи, якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, спірних періодів роботи.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду через те, що не надані документи про проведення атестації робочого місця вогнетривника.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» № 442 від 01.08.1992 року відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах у період роботи особи до 01.01.1992 (без вимог проведення атестації робочих місць) застосовуються Списки №1 та №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в- яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Якщо особа працювала після 01.01.1992 у період дії Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, якими була передбачена відповідна професія, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією до 20.08.1992 (без вимог проведення атестації робочих місць).

Списки №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право па пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць у період після 20.08.1992, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 1 1.03.1994 №162 та від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що позачергова атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу органів державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Відповідно до п. 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств і організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення непрацюючих.

Отже, суд дійшов висновку, що обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівника підприємства, а тому не проведення або несвоєчасне проведення атестації з вини керівника підприємства не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке передбачено статтею 46 Конституції України, тому з доводами позивача, викладеними в позовній заяві суд повністю погоджується.

Також суд звертає увагу на те, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про те, що виконувана позивачем робота на посаді заточувальника 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільного цеху, з шкідливим умовами праці у період з 01.07.1986 р. по 30.06.1991 р. та робота на посаді вогнетривник ковальського заготівельного цеху, зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей, з шкідливими умовами праці за період 01.07.1991 р. по 20.08.1992 р. зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 розділу XXXII "Загальної професії" Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 без урахування результатів атестації робочих місць за умовами праці відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом досліджено та матеріалами справи підтверджено, що позивач досяг 55 річного віку, має 35 років 8 місяців 19 днів загального стажу при необхідних 25 років та 10 років 11 місяців 20 днів, що дає Позивачу право на призначення пільгової пенсії за списком № 2.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відмова у призначені позивачу пенсії формальною, бо вона порушила права позивача на належне соціальне забезпечення, порушила конституційний принцип щодо визнання прав людини найвищою соціальною цінністю держави, а тому є протиправною.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме щодо зарахування до пільгового стажу часу роботи на посаді вогнетривник ковальського заготівельного цеху, зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей, з шкідливими умовами праці за період 21.08.1992 р. по 31.08.1995 р., суд вважає за необхідне відмовити, в зв'язку з тим, що вони є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Оскільки судом визначено позивачу загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період з 16.09.1981 року по 20.08.1992 року у розмірі 10 років 11 місяців 05 днів то позовні вимоги в частині призначення пенсії визнаються частково, а саме з 30 серпня 2016 року у відповідності до ст. 13 ЗК «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до норм ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» і Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права, які застосовують суди.

Пенсії та соціальні виплати відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини є власністю в розумінні ст. І Першого Протоколу Конвенції.

Згідно ст. ст. 19, 22 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, передбачених Конституцією і Законами України.

Відповідно до ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Основний зміст принципу змагальності у адміністративному судочинстві полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому згідно ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність порушеного права позивача та вважає за можливе захистити його шляхом визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, визначається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормою статті 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та законні, заперечення відповідачів не відповідають вимогам чинного законодавства, а дії відповідачів вчинені не відповідно до наданих йому повноважень.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-9, 11, 17, 18, 21, 69-72, 94, 128, 159, 160-163, 186, 254, 267 КАС України, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 14, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» № 442 від 01.08.1992 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області, третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задовольнити частково.

Визнати дії Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області, щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу час роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року, за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці, та з 01 липня 1991 року по 20.08.1992 року, за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці, неправомірними.

Скасувати протокол № 3734 від 08.01.2016р. Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу підтвердженого документами.

Зобов'язати Лозівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с. Новоолександрівка, Сахновщанського району, Харківської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 пенсію за віком на пільгових умовах, з 30 серпня 2016 року, за списком № 2 згідно з п. 2 п.п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового трудового стажу час роботи на Лозівському ковальсько-механічному заводі з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року, за професією заточник 3 розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом ковальсько-заготовільному цеху, з шкідливим умовами праці (список № 2 розділ XIV, підрозділ 12а, код 2151200а-1753б), та з 01 липня 1991 року по 20 серпня 1992 року, за професією вогнетривник в ковальсько заготовільному цеху ЛКМЗ зайнятий на гарячому ремонті нагрівальних печей з шкідливим умовами праці (список № 2 розділ XIV, підрозділ 2а, код 2150200а-15416), що відповідає 6 рокам 1 місяця 20 днів, визначивши йому загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період з 16.09.1981 року по 20.08.1992 року у розмірі 10 років 11 місяців 05 днів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Н.А. Смірнова