Справа № 820/3582/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р.Справа № 820/3582/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. по справі № 820/3582/16

за позовом ОСОБА_1

до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 2-1303 від 10.03.2016 року, № 2-1303/1 від 10.03.2016 року, 2-1303/2 від 10.03.2016 року, 2-1303/3 від 10.03.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 10.03.2016 року №2-1303, №2-1303/1, №2-1303/2 та №2-1303/3. Стягнуто з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (код 39859805) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Центральна ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права , просить суд скасувати постанову від 03.10.2016 р., прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову .

Представник позивача заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає постанову законною, просить суд апеляційної інстанції залишити постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. без змін , а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що податкові повідомлення-рішення № 2-1303, № 2-1303/1, 2-1303/2, 2-1303/3 від 10.03.2016 року не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України 28.11.2012 №1236 та вимогам Податкового кодексу України

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , однак з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 14.1.42. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються ст.120 Земельного кодексу України і ст.377 Цивільного кодексу України.

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Методикою розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку фізичним особам визначено наступне: Цзд = Б * Кі * Км2 * КмЗ ср. * Кф * РЬ, де Цзд - грошова оцінка окремої земельної ділянки; Б - базова вартість 1 кв.м. земель м. Харкова; Ki - коефіцієнт індексації, що застосовується кожний рік в порядку, встановленому законодавством України; Км2 - зональний коефіцієнт, доведений у додатку №2 (пров. Фанінський ЗБ, розташований в зоні №6328); КмЗ_ср. - середній коефіцієнт сумісного впливу локальних факторів для кожної економіко- планувальної зони району м. Харкова, доведений у додатку №3; Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки і доведений у додатку №3; PL - площа земельної ділянки.

Рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25.12.2007р. №335/07 13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 2007р.» встановлені відповідні коефіцієнти для розрахунку грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно пояснень податквого органу нарахування земельного податку позивачу у 2013р., у 2014р., у 2015р. та у 2016р. було здійснено відповідно до вказаного рішення Міської ради , грошова оцінка земельної ділянки позивача на відповідні роки була розрахована податковим органом виходячи з коефіцієнтів , визначених як для земель комерційного використання.

Однак , як вже встановлено судом в ході розгляду даної справи, позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер :07:010:0013, площею 0,0752 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Фанінський, 3-Б.

Тобто , для визначення позивачу розміру податку на земельну ділянку слід виходити з коефіцієнтів та ставок, визначених для земель , які використовуються громадянами для обслуговування жилих будинків.

В даному випадку , грошова оцінка земельної ділянки позивача у 2013р. повинна становити 569214,9 =317,7*2,89*1,08384*1*1*572, а відповідно і розмір податку повинен складати 569214,9*1%*3%=170,76грн. Вказана сума податку за земельну ділянку визначена в податковому повідомленні - рішенні № від 30.04.2013р. у сумі 170,76 грн. та сплачена позивачем, що не спростовується податковим органом.

Аналогічна ситуація склалася щодо визначення розміру податку за земельну ділянку і у 2014р., а саме грошова оцінка земельної ділянки повинна становити 403063,0=291,18*2,42*1*1*572 , а відповідно і розмір податку повинен складати 403063*1%*3%=120,91грн. Згідно податкового повідомлення - рішення №3563-15 від 20.06.2014р. податок за земельну ділянку у 2014р. склав 131,06 грн. та сплачений позивачем , що не спростовується податковим органом.

Щодо 2015р. , то грошова оцінка земельної ділянки повинна становити 503425,68 = 291,18*1,249*2,42*1*1*572 , а відповідно і розмір податку повинен складати 503425,68*1%*3%=151,02грн. Згідно податкового повідомлення - рішення №2885-15 від 29.05.2015р. податок за земельну ділянку у 2015р. склав 151,03 грн. та сплачений позивачем, що не спростовується податковим органом.

Стосовно 2016р., то грошова оцінка земельної ділянки, а відповідно і розмір податку також визначений відповідачем з коефіцієнтів та ставки , визначених для обрахування податку на земельну ділянку, яка використовується саме в комерційній діяльності.

Враховуючи вищевикладене , колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, так як при проведенні розрахунків земельного податку ОСОБА_1 за 2013р.,2014р.,2015р. та 2016р.податковий орган не вірно визначив розмір земельного податку, що призвело до завищення суми податку, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин на яких ґрунтуються їх заперечення на позов та апеляційна скарга.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог .

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду , переглянувши судове рішення в межах позовних вимог, вважає , що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. по справі № 820/3582/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2017 р.