Справа № 2а-5074/10/2570
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5074/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Баргаміної Н. М.,

суддів Кашпур О. В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Хоботні Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом закритого акціонерного товариства «Чернігівський лікеро-горілчаний завод «Чернігівська горілка» до Державної митної служби України, Чернігівської митниці про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Чернігівської митниці, в якому просив суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення № 31 та № 32 від 21.06.2010 року .

Свої вимоги обґрунтовує з огляду на наступне. Підставою для нарахування мита чи податкових платежів органом є положення Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами». У відповідності до п. п. 4.2.2 ст. 4 зазначеного Закону проведення донарахувань контролюючими органами проводиться у випадку виявлення технічної чи методологічної помилки при камеральній перевірці. Однак, у даному випадку ні технічних помилок (описок, виправлень, неточностей), ні методологічних (неправильне застосування методики заповнення ВМД) декларантом не допущено та митним органом при отриманні не виявлено. Обставинами справи спростовується твердження контролючого органу про будь-яке видозмінення або перетворення товарів (ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою), оскільки в акті камеральної перевірки, яка мала місце, відсутні будь-які докази того, що товар дійсно при його вивезенні піддавався змінам, оскільки ні оглядом, ні експертизою такий факт не встановлювався. Вважав, що платником податків з відома митного органу повністю дотримано митного режиму (тимчасове ввезення), оскільки подані товариством вантажні митні декларації були перевірені та прийняті без заперечень посадовими особами митного органу.

До участі у справі судом було залучено прокуратуру Чернігівської області за її ініціативою на підставі ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні представники позивача просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що робоча група митниці в ході проведення перевірки прийшла до висновку про недостатність підстав для застосування до товарів «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» умовно повного звільнення від оподаткування. Митне оформлення імпортованих товарів здійснювалося в режимі «тимчасове ввезення». Даний митний режим дозволяє ввозити на митну територію України товари, умовно звільнені від ввізного мита і податку на додану вартість, без застосування заборон чи обмежень, економічного характеру на ввезення. Такі товари мають ввозиться з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їх використання. Результати аналізу експортних зовнішньоекономічних операцій позивача протягом 2007-2009 років свідчать, що горілка експортувалась у скляних пляшках, закупорених алюмінієвими ковпачками, процес закупорювання яких передбачає певні зміни стану виробів та матеріалів. Також зазначали, що підставами для визнання нечинним рішення є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Позивач в позовній заяві не зазначив жодної норми чинного законодавства, яка б вказувала, що Чернігівська митниця невірно визначила суму податкового зобовязання або податкові повідомлення були прийняті всупереч законодавству про оподаткування чи поза межами компетенції митниці, а тому вважали, що під час проведення перевірки та складання податкових повідомлень митниця, а також її посадові особи діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Представник прокуратури Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час , місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що протягом 2007-2009 року підприємство здійснювало ввезення на митну територію України товарів «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» які декларувались за кодами 8309 90 10 00 (пільгова та повна ставка ввізного мита 5%) та 8309 90 90 90 (пільгова та повна ставки ввізного мита 15%) «пробки, ковпачки та кришки (включаючи корончасті пробки та ковпачки що загвинчуються, та пробки з пристроєм для розливання), кришки для пляшок, заглушки нарізні, оболонки пробок та інші пакувальні пристрої з недорогоцінних металів», в якості упаковки.

Митне оформлення імпортованих товарів здійснювалося в режимі «тимчасове ввезення», митний режим дозволяє ввозити на митну територію України товари, умовно звільнені від ввізного мита і податку на додану вартість, без застосування заборони чи обмежень, економічного характеру на ввезення; такі товари, мають ввозитись з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їх використання.

Згідно даних , зазначених у графі 36 ВМД від 13.08.2007 року № 102000001/7/310412, від 13.08.2007 року № 102000001/7/310413, від 11.09.2008 року № 102000001/8/310517, від 08.10.2008 року № 102000001/8/310562, від 08.10.2008 року № 102000001/8/310563, від 11.12.2009 року № 102000001/9/310422 надавалась преференція по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість, на умовах, визначених статтею 2 п. 2 «Конвенції про тимчасове ввезення» від 26.06.1990 року, статтею 206 Митного кодексу України, ст.23 Закону України «Про Єдиний митний тариф» від 05.02.1992 року, ст.5 п.5.15 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року.

Відповідно до ст.69 Митного кодексу України, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що здійснення митного контролю не обмежено строками.

Разом із тим підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» митні органи віднесені до контролюючих органів стосовно справляння окремих видів податків, зборів (обов'язкових платежів). До них належать: - акцизний збір та податок на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов'язок щодо їх стягнення або контролю покладається на податкові органи); - ввізне та вивізне мито; - інші податки і збори (обов'язкові платежі), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Згідно із ст.41 Митного кодексу України однією з форм митного контролю є перевірка митними органами системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України.

Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

На підставі наказу Чернігівської митниці від 20.05.2010 року № 234 «Про проведення камеральної перевірки субєкта господарювання закритого акціонерного товариства «Чернігівській лікеро-горілчаний завод «Чернігівська горілка» (далі ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка») робочою групою митниці відповідно до статей 41, 69 Митного кодексу України та статті 4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» 28.05.2010 року було розпочато та 04.06.2010 року завершено проведення камеральної перевірки субєкта господарювання ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка», за наслідками якої складено акт від 04.06.2010 року № К/0009/2010/102000000/НОМЕР_1, копія якого міститься в матеріалах справи.

З аналізу вищезазначеного акту перевірки вбачається, що камеральною перевіркою ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка» на предмет правильності митного оформлення товарів «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» (код товару 8309 90 згідно з УКТ ЗЕД) в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування та оформлених за ВМД: від 13.08.2007 року № 102000001/7/310412, від 13.08.2007 року № 102000001/7/310413, від 11.09.2008 року № 102000001/8/310517, від 08.10.2008 року № 102000001/8/310562, від 08.10.2008 року № 102000001/8/310563, від 11.12.2009 року № 102000001/9/310422 встановлено факт недостатності підстав для застосування до товару умовно повного звільнення від оподаткування.

Відповідно до статті 2 п. 2 «Конвенції про тимчасове ввезення» від 26.06.1990 року, статті 206 Митного кодексу України, статті 23 Закону України «Про Єдиний митний тариф» від 05.02.1992 року № 2097-ХІІ, статті 5 п. 5.15 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР імпортовані товари «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» (код товару 8309 90 згідно з УКТ ЗЕД) в режимі тимчасового ввезення, не можуть бути звільнені від сплати ввізного мита та податку на додану вартість.

Застосування до товарів «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» (код товару 8309 90 згідно з УКТ ЗЕД) умовно повного звільнення від оподаткування призвело до несплати ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка» до Державного бюджету податків в сумі 63267,31 грн., в тому числі ввізного мита 13974,48 грн., податку на додану вартість 49292,83 грн.

Відповідно до пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати стосовно тих податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції.

Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 вказаного Закону , контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

За визначенням, наведеним у підпункті 1.11 статті 1 цього Закону, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Водночас документом, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів, є вантажна митна декларація.

Відповідно до ст. 313 Митного кодексу України на митні органи покладено обовязок класифікації товарів за УКТЗЕД і їх рішення є обов'язковими для підприємств та громадян.

З огляду на викладене митні органи є органами, що здійснюють контроль за порядком справляння податків і зборів, віднесених до їх компетенції, а вантажна митна декларація - документом, на підставі якого визначаються зобов'язання зі сплати платежів, тобто податковою декларацією в розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

На підставі акту камеральної перевірки Чернігівською митницею 21.06.2010 року на адресу ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка» були направлені податкові повідомлення форми «Р» № 31 та № 32. Згідно з вказаними податковими повідомленнями визначено податкове зобовязання платника податків ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівського горілка» за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України» - на суму 14673,20 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 13974,48 грн., за штрафними санкціями в сумі 698,72 грн.; за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 51757,47 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 49292,83 грн., за штрафними санкціями в сумі 2464,64 грн.

При цьому, сума податкового зобовязання була визначена Чернігівською митницею з урахуванням підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно з яким платник податку зобовязаний сплатити штраф у розмірі пяти відсотків суми донарахованого податкового зобовязання, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З матеріалів справи вбачається, що підприємство не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями оскаржило їх у адміністративному порядку, але рішенням Державної митної служби України від 13.09.2010 року оскаржувані податкові повідомлення залишено без змін.

Відповідно до ст. 86 Митного Кодексу України, з моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Під фактами, що мають юридичне значення, слід розуміти факти переміщення та пропуску товарів митний кордон України.

Разом з тим, відповідність задекларованих товарів класифікаційним категоріям Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності не може вважатись фактом у розумінні зазначеної статті. Тобто, завершення митного оформлення не є безумовним свідченням виконання платником податків вимог ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» в частині виконання обов'язку юридичної особи щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до преамбули Закону України «Про Митний тариф України», митний тариф України - це систематизований згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України. В основу товарної класифікаційної схеми Митного тарифу України покладено Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної діяльності, яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Частиною 2 статті 312 Митного кодексу України визначено, що ведення УКТЗЕД здійснює, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади в галузі митної справи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2, 4 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1863 встановлено, що УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів. Держмитслужба забезпечує ведення УКТЗЕД.

Відповідно до вимог статті 265 Митного кодексу України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Відповідно до розділу 2 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Держмитслужби України від 09.07.1997 року № 307 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.09.1997 року № 443/2247 при декларуванні товарів, що ввозяться на митну територію України, у графі 36 ВМД декларантом зазначається цифрові коди податкових пільг відповідно до затвердженої Держмитслужбою України Класифікаторів пільг в обкладенні товарів ввізним митом, акцизним збором та податком на додану вартість, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 ВМД та класифікованого згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності в графі 33 ВМД. У графі 47 ВМД проводиться розрахунок податків та зборів, що підлягають сплаті. Зокрема, у графі 47 ВМД при нарахуванні ввізного мита та податку на додану вартість зазначається основа нарахування, розмірі ставки, нарахована сума та спосіб платежу.

Розмір ставки мита визначається Законом України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 року № 2374-ІІІ для кожного товару, в залежності від коду такого товару згідно УКТЗЕД.

Суд не бере до уваги твердження позивача, що товар «ковпачки алюмінієві для закупорювання пляшок з горілкою» є товаром умовно повного звільнення від оподаткування, у звязку з тим, що процес закупорювання таких ковпачків передбачає певні зміни стану виробів та матеріалів.

Отже , невірна класифікація товару, а відповідно і невірне заповнення графи вантажно-митної декларації призвело до невірного застосування розміру ставки мита та заниження позивачем своїх податкових зобов'язань.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів правомірність своїх дій.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ЗАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка» , оскільки права позивача в даному випадку відповідачем не були порушені, а оскаржувані податкові повідомлення були винесені Чернігівською митницею на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_2

Суддя підпис ОСОБА_3

Суддя підпис ОСОБА_1

< Суддя > < Довідник >