Справа № 185/7237/16-а(2-а/185/486/16)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення, в якому просив скасувати окремі положення рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року в частині обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива (крім безалкогольного) на території м. Павлоград з 22 до 8 години.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржуваним рішенням порушено його право на вільний вибір товарів у зручний для нього час, яке передбачене Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, у зв'язку з чим просить позов задовольнити.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №815 від 11 грудня 2013 року в частині заборони реалізації алкогольних напоїв та пива з 22 до 8 години.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інтонації, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач мав альтернативний вибір для купівлі алкогольних напоїв у нічний час в закладах ресторанного господарства.

Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4004-XII, органи місцевого самоврядування з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: - забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; - вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Положеннями статті 151 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року, №481/95-ВР встановлені основні засади обмеження шкідливого впливу споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які здійснюється шляхом реалізації правових (законодавчих), економічних, медичних та адміністративних заходів, зокрема, шляхом: пропаганди здорового способу життя, вільного від споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; створення економічних та правових умов, що сприяють зменшенню споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; охорони фізичного здоров'я людини.

Згідно з пунктом 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджений Постановою КМУ №854 від 30 липня 1996 року зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього об'єкта.

Тобто, в даному випадку суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, а оскаржуване рішення є законним.

З урахуванням викладеного, висновки суду про відсутність підстав задоволення позовних вимог є правильними.

Такий висновок суду узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Мойсюк