Справа № 461/5571/16-а,
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 876/7947/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Довгої О.І., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тістечка Ю.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 представника ОСОБА_3 та Львівської митниці ДФС на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою 1150/20908/16 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятисот мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. Вважає постанову необґрунтованою та незаконною, а також такою що не відповідає нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення та нормам Митного кодексу України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016року, адміністративний позов задоволено частково.

Постанову про порушення митних правил №1150/20908/16 від 12.08.2016 року в частині накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян змінити, звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 представник ОСОБА_3 та Львівська митниця ДФС оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 представник ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі Львівська митниця ДФС просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016 року по справі №461/5571/16-а і прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг сторони зазначають, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_3 слід задоволити частково, а в задоволенні апеляційної скарги Львівської митниці Державної фіскальної служби - відмовити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити частково, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2016 року в 21 год. 27 хв. через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 ввезла на митну територію України автомобіль марки «Skoda Oktavia», VIN-ТМВСС4Ш042898238, реєстраційний номер (GВ) НОМЕР_2, з метою особистого користування, в митному режимі «транзит».

Проте, в порушення порядку встановленого МК України, автомобіль за митну територію України останньою вивезений не був.

Факт не вивезення вищезазначеного автомобіля з України у встановлений строк апелянтом не заперечується, оскільки ОСОБА_3 жодного відношення до автомобіля не мала і не має, лише перебувала в ньому в якості пасажирки при вїзді до України 11.03.2016 року в 21 год.. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем не мала і не має, відтак не знає де саме знаходиться данй автомобіль і кому фактично належить такий не знає.

Невдовзі після переїзду в даному автомобілі до України в березні 2016 року неодноразово зверталась до митних органів, національної поліції та прокуратури з вимогою вжиття заходів щодо розшуку і встановлення осіб, які ввезли цей автомобіль на митну територію України та по шахрайськи разом з працівником митниці провели документальне його оформлення на неї.

З наявного у справі витягу з кримінального провадження №0000044 від 08.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 є потерпілою від шахрайських дій окремих громадян (а.с. 26).

Відповідно до положень ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду.

Відтак, заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошніченко М.І. при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, на підставі оцінки належних та допустимих зібраних доказів по справі необхідно було довести, що ОСОБА_3 мала право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «Sкоdа Оktavia», VІN-НОМЕР_1, реєстраційний номер (GВ) НОМЕР_2. Оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись.

Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов'язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо.

У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст.62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на її користь.

Окрім цього, у винесеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, а в матеріалах справи відсутні жодні документальні докази про те, хто конкретно з трьох громадян, які слідували в автомобілі, мав право керувати та розпоряджатись ним, хто безпосередньо подавав заяву на тимчасовий ввіз і брав на себе зобов'язання зворотнього вивозу даного автомобіля з території України, адже за текстом описової частини постанови ОСОБА_3 відеозафіксована в якості пасажирки, а не водія.

Слід відмітити, що відповідно до вимог п.7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 року, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу ОСОБА_3 не пред'являла і не надавала, а копії чи ксерокопії таких взагалі відсутні в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що 12.08.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошніченко М.І. при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил №1150/20908/16 не було здобуто та наведено жодних доказів наявності права ввезення саме ОСОБА_3 на митну територію України автомобіля марки «Skоdа Оktavia», VІN-НОМЕР_1, реєстраційний номер (GВ) НОМЕР_2, з метою особистого користування, в митному режимі «транзит» та у подальшому, в порушення строку встановленого МК України, не вивезення нею його за митну територію України.

Докази на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України, є лише припущенням і недоліком в роботі митного органу, відтак тлумачаться на користь ОСОБА_3 і не можуть ставитись їй у вину.

Жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання останніми ОСОБА_3 права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має, як і відсутні будь-які докази отримання чи безпосередньої наявності у неї водійського посвідчення, що виключає фізичну та гіпотетичну можливість управління нею автомобілями.

Тобто, провадження у справі та її розгляд Львівською митницею ДФС було проведено завідомо упереджено, поверхнево та суб'єктивно, без всебічного з'ясування дійсних обставин по справі, що має істотне значення для справи.

Відтак, в діях ОСОБА_3 відсутній склад митного правопорушення, який передбачено ч.3 ст.470 МК України, а тому постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І. №1150/20908/16 від 12.08.16 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 470 МК України слід скасувати.

Згідно ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 2, 6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Рішення про скасування постанови і закриття справи про порушенння митних правил приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про порушення митних правил, а тому суд першої інстанції приймаючи рішення у справі дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позовної вимоги в частині закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Отже, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а згідно вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_3 - задоволити частково, а в задоволенні апеляційної скарги Львівської митниці ДФС - відмовити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2016 року у справі №461/5571/16-а - скасувати та винести нову, якою постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І. №1150/20908/16 від 12.08.16 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 МК України - скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 303 грн. 16 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: О.І. Довга

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено 30.01.2017 року