Справа № 489/3527/16-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 р. Справа № 489/3527/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 УПП у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 щодо розгляду 30.06.2016р. справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу за адресою: вул. Космонавтів, 128, м. Миколаїв. Крім того, позивач просив скасувати постанову серії ПС2 № 559572 від 30.06.2016р. у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за порушення вимог Правил дорожнього руху.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року та задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2016 року інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 УПП у м. Миколаєві капрал поліції ОСОБА_2 виніс відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 559572 від 30.06.2016 року. Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 30.06.2016 р. о 19.10 год., позивач, керуючи автомобілем «PEUGEOT PARTNER», державний номер НОМЕР_1, в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, в районі будинку № 128, користувався засобом зв'язку, а саме, в порушення вимог п.2.9 «д» ПДР України, під час руху автомобілю, розмовляв по мобільному телефону, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача та постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Між тим, на думку колегії суддів, жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Так, на виконання вимог зазначеної постанови Верховного Суду України інспектором Озеровим І.О. було надано DVD диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора № 3971(а.с.20).

Колегією суддів апеляційної інстанції в повній мірі досліджено зазначений DVD диск, наданий відповідачем. На DVD диску містяться два відеофайла, здійснених нагрудною відеокамерою (відеореєстратором).

Проте, даним відеозаписом факт, користування позивачем (водієм) мобільним телефоном під час руху транспортного засобу не підтверджується. Диск містить відеозапис розгляду інспектором Озеровим І.О. справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення п.2.9 «д» ПДР.

Крім того, із відеозапису вбачається, що позивач заперечував проти скоєння правопорушення та наполягав на тому, що він не розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом, не визнавав себе винним під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У такому разі інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, відповідно до вимог ч.5 ст. 258 КУпАП, зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення, який повинен був бути додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач мав би право надати свої пояснення, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; надати інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Проте, у порушення ч. 5 ст.258 КУпАП, посадовою особою патрульної поліції такий протокол не складався.

У звязку з викладеним, колегія суддів не приймає зазначений відеозапис в якості доказу скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку колегії суддів, відповідачем не доведений, оскільки відеозапис, наданий відповідачем не підтверджує факт користування ОСОБА_1 мобільним телефоном під час руху транспортного засобу, інших доказів відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, постанова інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві капралу поліції ОСОБА_2 серія ПС2 № 559572 від 30.06.2016 року про накладення на ОСОБА_1. адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції належної оцінки викладеним фактичним обставинам справи надано не було, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Разом з цим, колегія суддів не приймає доводи позовної заяви та апеляційної скарги щодо безпідставного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015.

Відповідно до висновків, викладених у даному рішенні, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Такий висновок ґрунтувався на тому, що до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, не відносяться правопорушення передбачені ст.122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202,ч. 2 ст. 205, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ПС2 № 559572 від 30.06.2016 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн., 00 коп. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: