Справа № 810/2445/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року 810/2445/16
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання дій неправомірними та здійснення виплати,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України про стягнення компенсації за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби у сумі 33634,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з військової служби наказом командира військової частини йому було визначено розмір грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, але кошти фактично не були виплачені через їх відсутність. Позивач вважає, що його права на одержання грошової компенсації є порушеними відповідачем, тому звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання призначене на 07 грудня 2016 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце його проведення.

Представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно із частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач - військова частина польова пошта НОМЕР_2 ліквідована, правонаступником є військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку з чим здійснив заміну відповідача: військову частину польова пошта НОМЕР_2 замінив на військову частину НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України в період з 1987 по 2015 роки на різних посадах.

Відповідно до витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 01.11.2015 №853 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.11.2015 № 280 у зв`язку зі звільненням з військової служби позивачу визначено грошову компенсацію замість належного до видачі майна у сумі 33634,02 грн., однак, компенсацію не було виплачено через відсутність коштів.

Довідкою №4 ОСОБА_1 відповідачем проведено розрахунок грошової компенсації та нараховано до виплати 33634,02 грн.

Як вже зазначалось, військова частина польова пошта НОМЕР_2 була ліквідована, правонаступником є військова частина НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини що виникають у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною другою статті 91 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, що діяла до 01.01.2007) передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

У подальшому згідно з внесеними підпунктом 3 пункту 67 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI змінами, цю норму із Закону № 2011-XII було виключено.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) зміни, внесені до Закону № 2011-XII підпунктом 3 пункту 67 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Таким чином, внаслідок набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 відновлено правове регулювання, що існувало згідно з частиною другою статті 91 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, що діяла до 01.01.2007).

Законом України від 08.07.2010 № 2456-VI, з урахуванням змін, внесених Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII, згідно із Законом України від 28.12.2014 № 80-VII, установлено, що норми і положення статті 91 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз положень частини другої статті 91 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" надає підстави для висновку, що ці норми в частині виплат і компенсацій замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах від 19.03.2013 № 21-38а13, від 11.06.2013 № 21-156а13, від 18.06.2013 № 21-191а13, від 10 грудня 2013 №21-415а13.

Таким чином, наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2015 року №280 в частині виплатити майору ОСОБА_1 , який звільнений з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я), грошової компенсації замість належного до видачі майна у сумі 33634,02 грн., є незаконним, а тому за наведених обставин позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.