Справа № 804/7725/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2016 р. Справа № 804/7725/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс» до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, -
10.11.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс» з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту №0001535 від 14.08.2016 року), складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс».
В обґрунтування свого позову товариство з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс» (далі ТОВ «Плаза-Транс») зазначило, що не погоджується із винесеним щодо нього розрахунком плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0001535 від 14.08.2016 року) та вважає його протиправним, бо зроблені в ході габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача висновки є необґрунтованими, необєктивними та не відповідають дійсності. За його твердженнями, пересувний пункт габаритно-вагового контролю у м. Василівка, на якому перевіряли транспортний засіб, не перебував у справному стані, на місці перевірки службовцями відповідача не представлено жодного документа, який би засвідчував проведення періодичної повірки (метрологічної атестації) такого обладнання. Також перевіряючими не представлено протокол і свідоцтво про метрологічну атестацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі. Загалом відсутня будь-яка інформація про ваги, не повідомлено назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль, такий контроль проведено на нерівній ділянці дороги, відсутні правові підстави для проведення габаритно-вагового контролю (ГВК) у динамічному режимі (у русі) рідкого (наливного) вантажу, бо не затверджена методика Мінекономрозвитку, відсутній факт порушення позивачем вагових параметрів транспортного засобу, відповідачем невірно розраховано суму плати за проїзд, після проведення габаритно-вагового зважування, відповідачем не було заборонено транспортному засобу позивача подальший рух, що свідчить про відсутність будь-яких підстав для його віднесення до категорії перевантажених великовагових транспортних засобів. Тому, ТОВ «Плаза-Транс» вважає протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо здійснення спірного розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу.
Під час судового засідання представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи так, як вони викладені вище.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, заперечень проти позову не надавав.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі з огляду на наступне.
За відомостями зі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, серія А01 №044860, ТОВ «Плаза-Транс» було зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради - 24.12.2007 року.
Згідно із ліцензією Міністерства транспорту та звязку України, серія АГ № 585569, виданою Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті, позивач надає послуги з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, зокрема виконує роботи із внутрішніх перевезень небезпечних вантажів автомобілями, причепами та напівпричепами, строк дії ліцензії з 02.02.2011 року необмежений.
14.08.2016 року водій ТОВ «Плаза-Транс» ОСОБА_4 здійснював транспортування нафтопродуктів (компоненту моторного палива, наливний вантаж) у кількості 23,50 т за маршрутом: м. Запоріжжя - м. Одеса, на підставі товарно-транспортної накладної (ТТН) № 27 від 14.08.2016 року. Перевезення вантажу здійснювалося наступними транспортними засобами: сідловим тягачем-Е, марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Плаза-Транс» згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.01.2011 року САЕ 314084; з напівпричепом-цистерною-Е, марка INDOX державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_5 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 18.02.2014 року CAT 765540, який знаходиться в оренді товариства на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 19.02.2014 року.
10.10.2016 року позивач поштою отримав від Управління Укртрансбезпеки лист від 26.08.2016 року № 29/991-16, до якого були додані копії наступних документів: акт №0001535 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.08.2016 року; довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.08.2016 року; розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0001535 від 14.08.2016 року); довідка про зважування АНУКР Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» від 14.08.2016 року.
Згідно з актом № 0001535 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, посадовими особами контролюючого органу під час проведення габаритно-вагового контролю були встановлені наступні порушення:
- фактична повна маса транспортного засобу становила 40,35 т, у той час як допустимою нормою є 40,00 т;
- фактична маса осьового навантаження: на 1 вісь становить 6,50 т, при нормативно допустимій масі 11,00 т; на 2 вісь - 9,10 т, при нормативно допустимій масі 11,00 т; на 3 (строєну) вісь 24,75 т (8,95 + 7,65 + 8,15 = 24,75), у той час як нормативно допустимим показником навантаження на строєну вісь є 22,00 т.
На підставі вказаного акту відповідачем був складений розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акта № 0001535 від 14.08.2016 року, відповідно до якого пройдена відстань транспортним засобом: до ППГВК - 50 км, після ППГВК - 460 км; навантаження на строєну вісь 24,75 т (11,5 %) параметри, за які нарахована плата за проїзд - 2,75 т; розрахунок плати до ППГВК: 0,27 Євро х 50 км х 2 = 40,50 Євро; розрахунок плати після ППГВК: 0,27 Євро х 460 км = 124,20 Євро; всього до сплати: 40,50 Євро + 124,20 Євро = 164,70 Євро. У відповідності до вказаного розрахунку, позивачу запропоновано сплатити 164,70 Євро (із переведенням в гривні відповідно до курсу обміну НБУ) на рахунок Головного управління Держказначейства у Запорізький області як плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.
Натомість позивач вважає протиправним вищезазначений розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу, тому оскаржує його в судовому порядку.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані зокрема Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги України», Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилами дорожнього руху, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспорті засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Згідно із ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п. 2 Порядку № 879, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;
- великовагові та великогабаритні транспорті засоби - транспорті засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;
- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;
- дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Відповідно до п. 16 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.
Пунктом 18 Порядку № 879 встановлено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
Відповідно до п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Пунктом 22.5 вказаного Порядку встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або, якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх складів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.
Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз. 1 п. 28 Порядку № 879).
Відповідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,
де П - розмір плати за проїзд;
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;
В - відстань перевезення, кілометрів.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Нормами чинного законодавства встановлені певні вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування.
Так, відповідно до п. 11 Порядку № 879, режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. При цьому, забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.
Як вбачається зі змісту довідки, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу ТОВ «Плаза-Транс» був проведений відповідачем о 23:00 годині, тобто у темну добу. За поясненнями позивача, цей контроль проведено у зовсім неосвітленому місці (на узбіччі підйому кругового руху транспортних засобів), що є порушенням п. 11 Порядку №879.
Водночас, згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Тобто, виходячи зі змісту вказаних положень, габаритно-ваговий контроль може здійснюватися на вимірювальному та зважувальному обладнанні, яке повинно бути перебувати у робочому стані, а також в установленому порядку пройшло метрологічну атестацію з його подальшим клеймуванням та повинно мати відповідний сертифікат.
Проте, за поясненнями позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю на пересувних автомобільних вагах, вимога водія ОСОБА_4 про надання документів про державну метрологічну атестацію зазначеного вимірювального приладу та документу про проведення перевірки вимірювального приладу, свідоцтва про державну метрологічну атестацію, була проігнорована працівниками відповідача. Крім того, відповідачем не був представлений протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі. А це є порушення пунктів 12 і 13 Порядку № 879.
Також водію ОСОБА_4 не було повідомлено назву вагового комплексу, на якому здійснювалося габаритно-ваговий контроль, хоча перевіряючими зроблені висновки про перевантаження транспортного засобу на вісь на 2,75 т.
Зі змісту акта № 0001535 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.08.2016 року, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та оскаржуваного розрахунку вбачається, що вони не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування наливний стан вантажу тощо.
Порядок № 879 закріплює термін «пересувний пункт габаритно-вагового контролю», яким визначає спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною, зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками (пп. 9) (п. 2 Порядку № 879).
Як було встановлено під час судового розгляду справи, проходження габаритно-вагового контролю автомобільного транспорту позивача здійснювалось відповідачем на пересувних автомобільних вагах у динамічному стані (у русі). Крім того, пересувний вимірювальний прилад при проведенні цього габаритно-вагового контролю знаходився на нерівній ділянці дороги зі значним кутом, тобто стан дорожнього полота не відповідав технічним вимогам щодо його облаштування. На підтвердження цього факту позивач надав суду відповідні фотодокументи, примірники яких містяться в матеріалах справи. А проведення ГВК у таких належним чином не облаштованих умовах є порушенням з боку відповідача вимог по облаштуванню місця ППГВК, що призвело до значного спотворення результатів проведення габаритно-вагового контролю.
Водночас, як зазначив позивач, зважування транспортного засобу ТОВ «Плаза-Транс» проводилося відповідачем шляхом поосного заїзду тягача і цистерни на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу у вигляді палива, що знаходився в автоцистерні. Адже, як вже зазначалось вище, транспортним засобом ТОВ «Плаза-Транс» було здійснене перевезення автоцистерною компонентів моторного палива, що є рідким наливним вантажем, який постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху. А це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на останню і передостанню осі, зсув центру ваги при нахилі цистерни при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух рідини в безнапірному потоці, в той час, як рідина має властивості плинності і легко деформується під дією мінімальних сил.
Відповідно до п. 19 Порядок № 879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Хоча вказаним положенням Порядку № 879 і передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.
Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (далі Методика).
При цьому, абз. 2 п. 11 цієї Методики визначено, що вагові параметри транспортних засобів, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі.
Тобто, ця Методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.
Натомість, вимоги щодо транспортування нафтопродуктів регламентовані Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях України, затвердженою наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155).
Так, відповідно до п. 1 Інструкції № 281/171/578/155, вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.
Відповідно до абз. 2 п. 4.2.1. Інструкції № 281/171/578/155, для визначення маси та об'єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися наступні методи вимірювань, зокрема об'ємно-масовий статичний; об'ємно-масовий динамічний; прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху); об'ємний тощо.
При цьому, визначення маси та об'єму нафти і нафтопродуктів, що транспортуються безпосередньо автоцистернами, здійснюється лише прямим (ваговим) методом.
Визначення маси нафти і нафтопродуктів у цистернах під час руху допускається тільки на вагонних вагах для зважування під час руху за методикою, викладеною в інструкції з експлуатації ваг, або за окремою методикою, атестованою в установленому порядку (пп. 4.2.4.5 Інструкції № 281/171/578/155).
Разом з тим, згідно з п. 3.1 Рекомендацій Міжнародної організації законодавчої метрології (МОЗМ), рідину можна зважувати тільки шляхом повного занурення автомобіля - цистерни на платформу. Ваги для поосного або групового (група осей) зважування відповідно до рекомендацій МОЗМ не можуть використовуватися для зважування рідких вантажів.
З огляду на викладене, суд погоджується з правовою позицією позивача та зазначає, що дії відповідача при здійсненні зважування транспортного засобу з рідким вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, та результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати правомірними, бо такі свідчать про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним рідким вантажем.
Крім того, відповідно до пп. 5-1 п. 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, фактична маса не повинна перевищувати 40т.
Як зазначалося вище, у день здійснення зважування відповідачем транспортного засобу - 14.08.2016 року, ТОВ «Плаза-Транс» здійснювало транспортування компоненту моторного палива у кількості 23,50 т на підставі ТТН № 27 від 14.08.2016 року. Відповідно до відомостей свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів маса без навантаження транспортних засобів, що здійснювали перевезення вантажу, відповідно складає: сідлового тягачу-Е, марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - 7, 125 т; напівпричепа-цистерни-Е, марка INDOX, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - 5,920 т. За розрахунком позивача, з яким погоджується суд, загальна фактична маса транспортного засобу (сідлового тягача і напівпричепу-цистерни) разом із масою вантажу (брутто) складає: 7,125 + 5,920 + 23,500 = 36,545 т (при допустимій нормі 40,00 т). Тобто, товариством не було порушено нормативні вагові параметри при транспортуванні 14.08.2016 року вантажу на підставі ТТН № 27 від 14.08.2016 року.
Крім того, позивач пояснив, що напівпричеп-цистерни-Е, в якій знаходився рідкий вантаж, за конструктивним елементом є циліндром, що складається з декількох резервуарів, які передбачають наповнення вантажу за певним технічно обумовленим обємом. Тому, перевантажити наливний вантаж у таку цистерну неможливо.
Зокрема, зі змісту акта № 0001535 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.08.2016 року вбачається, що посадовими особами відповідача під час проведення габаритно-вагового контролю зазначеного транспортного засобу (ТЗ) було встановлено, що фактична повна маса ТЗ становила 40,35 т. У такому випадку різниця між задекларованою (на підставі первинних документів - ТТН і свідоцтв про реєстрацію ТЗ) загальною масою ТЗ - 36,545 т і визначеною відповідачем під час зважування - 40,35 т складає 3,805 т (40,35 т - 36,545 т = 3,805 т).
У той же час в оскаржуваному розрахунку зазначено про перевищення вагових параметрів на 2,75 т, що не співпадає із вище розрахованою різницею у розмірі 3,805 т, тобто відрізняється більше, ніж на 1 т. Отже, вбачається, що позивачем не було допущено порушення вагових габаритів по загальній масі автомобіля разом із вантажем, а перевищення вантажу на строєну вісь можна пояснити зсувом наливного вантажу на цю вісь.
Відповідно до пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 року № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, зокрема складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.
Згідно із пунктом 31.1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.
В порушення положень зазначеного Порядку № 879, посадовою особою Укртрансбезпеки було невірно розраховано суму плати за проїзд, оскільки зі змісту оскаржуваного розрахунку випливає, що відповідачем розрахована плата за проїзд від м. Запоріжжя до ППГВК № 2 (50 км) і від ППГВК № 2 до кінцевого маршруту - до м. Одеса (460 км), із зазначенням загальної пройденої відстані 510 км. Зокрема, відповідач невірно визначив таку величину відстані, оскільки, до моменту проведення габаритно-вагового контролю великоваговий транспортний засіб ТОВ «Плаза-Транс» пройшов шлях відстанню лише 50,0 км.
Також згідно з п.21. Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.
Відповідно до пп. 23 - 24 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Згідно з пп. 4.3.2. п. 4.3. Положення «Про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №387/2011, Укртрансінспекція у сфері дорожнього господарства обмежує або забороняє з повідомленням відповідного підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України рух транспортних засобів у разі виникнення загрози життю або здоров'ю учасників дорожнього руху, безпеці вантажів або можливості заподіяння пошкоджень автомобільним дорогам загального користування, у тому числі за складних погодних умов, вимоги якого позивачем не виконано.
Пунктом 22 Порядку №879 передбачено, що у випадку виявлення порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із ст. 265-2 КУпАП. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 265-2 КУпАП України).
Однак, вищевказаний транспортний засіб після проходження габаритно-вагового контролю продовжив свій рух по маршруту. Розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування ТОВ «Плаза-Транс» отримало тільки 10.10.2016 року листом від 26.08.2016 року №29/991-16, протокол про адміністративне правопорушення не складався, транспортний засіб тимчасово не затримувався.
Зазначене свідчить про відсутність будь-яких підстав для віднесення вищевказаного транспортного засобу до категорії великовагових, а також для здійснення відповідачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 164,70 Євро.
Отже, спірний розрахунок в частині визначення відстані перевезення та, як наслідок, розміру такої плати, не відповідає критеріям правомірності, а отже є необґрунтованим і таким, що прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення. У зв'язку з цим, відповідачем протиправно був складений розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0001535 від 14.08.2016 року).
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Втім, як було зазначено вище, відповідач не навів суду жодних обґрунтувань, не надав належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в досліджених акті, розрахунку, довідці.
Суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що цей адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що на підставі ст.ст. 87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378, 00 грн. (платіжне доручення № 1034 від 09.11.2016 року) підлягає поверненню позивачу у повному обсязі з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0001535 від 14.08.2016 року), складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс».
Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Плаза-Транс» за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати у розмірі 1378, 00 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 07 грудня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1