Справа № 825/2244/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2244/16 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л. О. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Степанюка А. Г., Василенка Я. М.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фітосанітарної інспекції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного сулу від 09.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 31.10.2016 № 109-К. Просив поновити його на роботі у структурному підрозділі ПП "Хоробичі", стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2016 року адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В засідання учасники процесу не з'явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 195-1 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи вищевикладене та строки розгляду справи, неявка учасників процесу не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду позовної заяви, так як відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 статті 107 КАС України - суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Частиною 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено наказом Державної фітосанітарної інспекції Чернігівської області від 31.10.2016 №109-к.

З адміністративним позовом позивач звернувся 05.12.2016, про що свідчить відтиск печатки поштового відділення на конверті, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду на 4 дні.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Докази, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано. Відсутня також і заява позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що вже звертався з аналогічним позовом до Чернігівського оружного адміністративного суду.

Як встановлено колегією суддів, позивач в межах строку звернення подав до суду позов.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного сулу від 21.11.2016 у справі № 825/2051/16 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 5 днів з часу отримання ухвали суду, а саме для надання адміністративного позову з визначеним змістом позовних вимог згідно з ч. 4 і 5 ст. 105 КАС України, його копії та копій всіх документів, що приєднуються до нього, відповідно до кількості відповідачів.

На виконання вимог ухвали, позивачем надіслано до суду адміністративний позов, який за висновком суду, не містив зміст позовних вимог згідно з ч. 4 і 5 ст. 105 КАС України, копії всіх документів, що приєднуються до нього, відповідно до кількості відповідачів позивачем не надано.

При цьому, надана позивачем повторно позовна заява не підписана та не зазначено дату її підписання, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 106 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у встановлений строк, з урахуванням строку для поштового обігу, недоліки позовної заяви позивачем не усунуті.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного сулу від 01.12.2016 повернуто позов.

Отримавши ухвалу суду, позивач повторно звернувся до суду з вказаним позовом у даній справі з пропуском строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, встановлено, що позивачем приймалися активні дії щодо судового захисту своїх прав.

Судом першої інстанції в повній мірі не досліджено вказані обставини, не взято їх до уваги, не вирішено питання про поважність причини пропуску строку, що призвело до необґрунтованого залишення без розгляду позовної заяви позивача, порушення його конституційного права звернення до суду, а також порушення ст. 2 та ст. 6 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.05.2011 року по справі №К/9991/11578/11.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 27.06.2000 р. у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосвується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи в сукупності вказане вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи активні дії позивача щодо реалізації свого права на судовий захист.

Також колегія звертає увагу суду першої інстанції про допущення описки у рішенні суду, а саме, в ухвалі Чернігівського окружного адміністративного сулу від 09.12.2016 року помилково зазначено про звернення позивача до суду з адміністративним позовом 05.12.2015, в той час як вірною датою є 05.12.2016 про що свідчить відтиск печатки поштового відділення на конверті.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного сулу від 09.12.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фітосанітарної інспекції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного сулу від 09.12.2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А. Г. Степанюк

Я. М. Василенко

Повний текст ухвали виготовлено 31.01.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.