Справа № 265/5496/16-а
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5496/16-а
Провадження №2-а/265/8/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Тулянкіної М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Даланян Т.А. про оскарження та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Даланян Т.А. про оскарження та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обгрунтування позову зазначив, що 06 вересня 2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП в місті Маріуполь, рядовим поліції Даланян Т.А., було складено постанову про адміністративне правопорушення серія АР № 331911, в якій зазначено, що ним, ОСОБА_1 06 вересня 2016 року об 06 годині 30 хвилин, у місті Маріуполь, Лівобережному районі по вулиці 130 Таганрогської дивізії - 216, під час керування автомобілем HYUNDAI ACCENT з державним номерним знаком НОМЕР_1, який є власністю та знаходиться на балансі ПАТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО», було порушено п.2.9. (Д) Правил дорожнього руху, яке полягає в тому, що нібито він користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руці під час керування транспортним засобом.

На підставі власних переконань рядовий поліції Даланян Т.А., вважаючи, що ним, нібито було вчинено правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, 06.09.2016 р. виніс постанову серія АР № 331911 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. З вищезазначеною постановою він не згоден та вважає її складеною в супереч діючому законодавству, а тому і незаконною з наступних підстав.

По-перше, підчас керування транспортним засобом HYUNDAI ACCENT з державним номерним знаком НОМЕР_1, ним ніякий засіб зв'язку не використовувався, оскільки не має звички розмовляти по мобільному телефону під час курування. Тим паче, що для випадків коли виникає негайна потреба відповісти на телефонний дзвінок, він має пристрій, який надає можливість спілкування по телефону без допомоги рук. До речі використання такого пристрою під час керування транспортним засобом не суперечить п. 2.9. (Д) Правил дорожнього руху та не підпадає під порушення зазначеного пункту. Отже, складання працівником поліції протоколу про вчинення ним правопорушення є незаконним, тому і винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є незаконним.

Окрім цього, під час зупинки транспортного засобу, під його керуванням, він звернув увагу інспектора поліції на те, що його мобільний телефон знаходився у нього в кишені та фізично він не мав би змоги використовувати телефонний пристрій та проводити розмови по ньому, але незважаючи на це працівник поліції наполягаючи заявив, що мною, під час керування транспортним засобом використовувався мобільний телефон.

По-друге, при розгляді справи та при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, інспектором поліції були порушені його права, зокрема йому не було надано змоги використати правом на юридичну допомогу за для повноцінного захисту своїх прав.

На його прохання надати йому будь-які докази відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, щодо його начебто правопорушення, тобто представити особу, яка не є зацікавленою, та може підтвердиш, принаймні, тримання ним мобільного телефону в руці, або хоча б фото чи відео того, що мною було порушено п. 2.9. (Д) Правил дорожнього руху, працівники поліції відмовили мені, зазначивши що відео фіксацію правопорушення він зможе побачити лише в суді, а зараз в цьому немає ніякої потреби.

Таким чином оскільки, працівником поліції було винесено постанову про нібито вчинення ним правопорушення без існування та надання будь-яких доказів, свідків вчинення ним самого правопорушення, вважав, що винесення постанови лише на підставі суб'єктивної думки, надуманих власних переконань чи припущень працівника поліції не є законним та суперечить діючому законодавству України, а тому порушує його права.

Враховуючи вищевикладене, просив суд: визнати дії інспектора роти №4 батальйону УПП в місті Маріуполь, рядового поліції Даланян Тимура Андрійовича, щодо складання постанови серія АР №331911 від 06.09.2016 р. про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними; постанову серія АР №331911 від 06.09.2016р. про адміністративне правопорушення визнати протиправною та скасувати її дію, провадження по справі закрити.

Управління патрульної поліції в м.Маріуполь, подалу до суду письмові заперечення проти позову, обгрунтування яких зокрема зазначило, що вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення, стверджує, що 06.09 2016 р о 06.30 год. керуючи т/з HYUNDAI ACCENT з державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул.130 Таганрозької дивізії м Маріуполя, він не користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці під час керування транспортним засобом.

Таке твердження позивача спростовується відеозаписом з нагрудного реєстратора, де чітко вбачається, як Позивач визнає факт вчиненого ним порушення п.2.9. (Д) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Також зазначили, що положення ст.251 КУпАІІ визначає поняття «докази», але ніяк не вміняє патрульним поліцейським обов'язку пред'являти докази правопорушнику.

Крім того, вказували, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а розгляд справи без участі представника відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з виходячи наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2016 року на підставі постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 331911, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн., оскільки ним було порушено п.2.9. (Д) Правил дорожнього руху, а саме: ОСОБА_1, 06 вересня 2016 року об 06 годині 30 хвилин, у місті Маріуполь, Лівобережному районі по вулиці 130 Таганрогської дивізії - 216, під час керування автомобілем HYUNDAI ACCENT з державним номерним знаком НОМЕР_1, користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руці під час керування транспортним засобом.

Відповідно до пп. д) п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. При цьому, ч.2 цієї статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду, Управлінням патрульної поліції у м.Маріуполь, було надано копію відеозапису № з нагрудного реєстратора інспектора, де чітко вбачається, як ОСОБА_1 особисто визнає факт користування засобом зв'язку за допомогою руки під час руху транспортного засобу.

Наданий доказ з боку Управління патрульної поліції у м.Маріуполь, позивачем ОСОБА_1 не спростований.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Даланян Т.А. про оскарження та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

2. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Ця постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини цієї постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі.

Суддя А.В.Щербіна