Справа № 308/1182/16-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р. № 876/8136/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Запотічного І.І., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0067/30516/16 від 27.01.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіна О.В. у справі про порушення митних правил за №0067/30516/16 від 27.01.2016року його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Постанову вважає необґрунтованою та такою, що має бути скасована, а адміністративна справа закрита з причини відсутності складу і події адміністративного правопорушення, адже автомобіль знаходився на ремонті. Крім того, вказує, що його автомобіль не є автомобілем комерційного призначення та не є товаром. Тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення митних правил №0067/30516/16 від 27.01.2016 року та закрити провадження у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.01.2016 року о 09 год. 23 хв. на митному посту «Дякове» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «Виїзд з України» заїхав автомобіль марки «VW Fох», реєстраційний номерний знак України АО 3245 ВА, під керуванням гр.України ОСОБА_1. Під час проведення перевірки пропуску по системі аналізу ризиків спрацював ризик про наявність орієнтування від 16.11.2015 року №07-70-63/45-5818 на ОСОБА_1 щодо не вивезення транспортного засобу НОМЕР_1. Транспортний засіб з метою проведення поглибленого огляду було виведено з «зеленого коридору».

Згідно інформації центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної системи Держмитслужби, транспортний засіб «ВМW 318» р.н. НОМЕР_1 був ввезений громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України 23.10.2015 року о 01 год.18 хв. в пункті пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС в митному режимі «Транзит». Вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 мав вивезти у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС у строк, який не перевищує 5 діб, тобто до 28.10.2015 року.

Однак, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст.95 МК України строк вивезення транспортного засобу, який перебував під митним контролем органу доходів і зборів більше, ніж на десять діб. Внаслідок чого, постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіна О. В. у справі про порушення митних правил за №0067/30516/16 від 27.01.2016 року його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн..

Статтею ст. 95 МК України, встановлені наступні строки для транзитних перевезень: для автотранспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Посилання апелянта на те, що керований ним транспортний засіб не є транспортним засобом комерційного призначення, а відтак не є товаром є хибними через те, що на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін "товар" вживаються в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі, валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином поняття "транспортний засіб особистого користування" охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 26.01.2016 року надану начальнику Закарпатської митниці ДФС, яка була отримана митницею 27.01.2016 року, апелянт стверджує, що не мав можливості вивезти транспортний засіб «ВМW 318» р.н.НОМЕР_1 у зазначений законодавством строк у зв'язку з знаходженням автомобіля на ремонті з 27.10.2015 року по 26.01.2016 року.

На переконання колегії суддів, посилання апелянта на те, що відповідно до довідки №02/01/16 від 26.01.2016 року, виданої приватним підприємцем, автомобіль марки «ВМW 318» р.н. НОМЕР_1 проходив діагностування та ремонт паливного насоса автомобіля з 27.10.2015 року по 26.01.2016 року не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, в наслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, зазначена норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005р. №1118, до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Надані апелянтом документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

Крім цього, апелянтом не надано жодних доказів того, що автомобіль фактично потребував ремонту до ввезення його на Україну і він фізично не міг здійснити необхідний ремонт транспортного засобу, ще до моменту ввезення останнього на митну територію України.

В розумінні п. 2 розділу VIII вищевказаного Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пункт 3 розділу VIII вищевказаного Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02.12.1997року №671/97 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення Форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

ПП ОСОБА_1 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Окрім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Відповідно до п.3 розділу III Наказу №615 передбачено, що послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником та виконавцем (договір, наряд-замовлення).

Довідка від 26.01.2016 року № 02/01/16 видана ПП ОСОБА_1 про факт здійснення господарської операції не містить усіх обов'язкових реквізитів, які встановлені для первинних документів п.4.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні": дату і місця його складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Отже, автомобіль марки "BMW 318", кузов №WBACF51020EV46094, р.н. RP 52881, який не був вчасно вивезений за межі митної території України відповідно до вимог ст. 95 МК України, у зв'язку з проходженням діагностування та ремонтом паливного насосу автомобіля, не може бути віднесений до аварії чи обставин непереборної сили, в розумінні змісту вимог ст.192 МК України.

Поряд з цим, діючими нормами законодавства не встановлено обов'язкової вимоги вивезення транспортних засобів іноземної реєстрації за межі митної території України у справному стані та власним ходом. Чинним законодавством лише передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення встановленого строку, проте жоден із будь-яких можливих способів виконання цього обов'язку законодавцем не обумовлений.

Відтак, на думку колегії суддів, документи на які посилався апелянт, котрі видані ПП ОСОБА_1 не є належним і достатнім доказом існування обставин, що унеможливили виконання вимог положень МК України, а ПП ОСОБА_1 не є та не був уповноваженим органом на їх видачу.

Принагідно слід зазначити, що згідно правової позиції Вищого адміністративного суду, висловленої в ухвалі №К/800/15082/16 від 14.07.2016 року, поломка автомобіля не є обставиною непереборної сили у розумінні ст. 192 МК України.

Разом з тим, п.5 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657 визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, як встановлено ОСОБА_1 в порушення умов вищезазначеної статті не повідомив найближчий митний орган про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу.

Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, колегія суддів констатує, що сам по собі факт перебування автомобіля марки "BMW 318", кузов №WBACF51020EV46094, р.н. RP 52881, на ремонті у ПП ОСОБА_1 з 27.10.2015 р. по 26.01.2016р., не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті ст. 192 МК України не перериває, встановлений ч.І ст. 95 МК України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту, а відтак вимоги апелянта про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження є необґрунтованими та такими, що не підлягали до задоволення.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року у справі №308/1182/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: І.І. Запотічний

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 30.01.2017 року