Справа № 386/1029/16-а
Суддя: Гарбуз О. С.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/1029/16-а
Провадження № 2-а/386/3/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Благовіщенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, зобовязання провести донарахування до пенсії та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ульяновського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року №988 перейменоване в Благовіщенське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, зобовязання провести донарахування до пенсії та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з 04 травня 2011 року вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як інвалід другої групи, призначену за нормами Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року в розмірі 82% від суми заробітної плати за посадою, з якої призначено пенсію. Позивач зазначає, що з 01.12.2015 року у неї виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідним категоріям державних службовців, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 (далі Постанова КМУ від 09.12.2015 року №1013), яка застосовується з 01.12.2015 року, у звязку з чим, вона звернулась до відповідача з відповідною заявою. Відповідач листом від 16.12.2016 року відмовив позивачу в проведенні перерахунку призначеної пенсії у зв'язку з відсутністю на це законних підстав. Крім того, позивач зазначає, що відповідач при визначенні пенсії не включив їй до державного стажу період вимушеного прогулу, який становить з 17 січня 2008 року по 20 травня 2009 року, та відповідає одному відсотку суми заробітної плати державного службовця, а тому має отримувати пенсію в розмірі 83% від суми заробітної плати за посадою, з якої призначено пенсію. Позивач вважає, що відмова відповідача в проведенні перерахунку їй пенсії є протиправною, оскільки зміна пенсійного законодавства значно звужує її права щодо перерахунку пенсії, натомість право на проведення перерахунку призначеної пенсії вона отримала на час призначення пенсії на підставі діючого на той час законодавства.

У звязку з наведеним позивач, з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні перерахунку та виплати пенсії; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі 83% від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року посадового окладу головного спеціаліста управління соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, включивши до розміру пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, вихідної допомоги при виході на пенсію в сумі 8160 грн. та індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 року по 18.04.2011 року; зобовязати відповідача провести донарахування до пенсії 1% заробітної плати державного службовця за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з відповідача судові витрати; перерахунок просить провести з дня призначення пенсії.

Представник відповідача подав до суду заперечення від 17.01.2017 року, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки на час виникнення спірних правовідносин були відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 На даний час правовідносини, повязані із пенсійним забезпеченням державних службовців, врегульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Важає, що діями відповідача позивачу моральної шкоди не завдано.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що в задоволені позову слід відмовити з підстав, зазначених у запереченні. Вважає, що на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії в управлінні не було правових підстав для проведення такого перерахунку, зазначила, що позивач з 04 травня 2011 року перебуває на обліку в Благовіщенському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримує пенсію як інвалід другої групи, призначену за нормами Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року в розмірі 82% від суми заробітної плати за посадою, з якої призначено пенсію. Не виключала можливості донарахування до пенсії позивача 1% заробітної плати державного службовця, у звязку з вимушеним прогулом в разі прийняття відповідного рішення судом.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено, що позивач з 04 травня 2011 року перебуває на обліку в Благовіщенському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримує пенсію як інвалід другої групи, призначену за нормами Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року в розмірі 82% від суми заробітної плати за посадою, з якої призначено пенсію.

13 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила провести їй з 01.12.2015 року перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, а також просила провести донарахування до пенсії 1% заробітної плати державного службовця за час вимушеного прогулу за період з 17 січня 2008 року по 20 травня 2009 року (а.с. 10).

Благовіщенське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області листом від 16.12.2016 року, відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, з огляду на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 та зазначило про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати окремих категорій державних службовців (а.с. 26-27).

Як вбачається з довідки №63, виданої 12.02.2016 року Управлінням соціального захисту населення Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_1, яка у період з 17.01.2008 року по 20.05.2009 року перебувала у вимушеному прогулі, була нарахована заробітна плата в розмірі 5681 грн. 80 коп., відраховано на пенсійний фонд 271 грн. 59 коп., нараховано податок в сумі 798 грн. 75 коп. (а.с. 14).

Позивачем сплачено на рахунок держави 1070 грн. 34 коп. відрахувань на пенсійний фонд та податку (а.с. 15).

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Одночасно, пунктом 16 Прикінцевих положень цього Закону, зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Між тим, пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова №865) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", було визначено в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Таким чином, у період часу, з якого позивач просила здійснити перерахунок пенсії (з 01.12.2015 року), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було, відтак у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перерахунку на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Крім того, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року, згідно Прикінцевих та Перехідних положень якого, втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, на час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії (13.12.2016 року), Кабінетом Міністрів України не визначений порядок, а діюча норма закону не передбачає підстав для перерахунку пенсій державним службовця на підставі підвищення заробітної плати окремих категорій державних службовців.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити й про те, що в даному випадку не має місця звуження соціально-правових гарантій відповідних категорій осіб, які отримують пенсію державного службовця, з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників за відповідною посадою є разовою формою підвищення грошової винагороди (пенсії) особам, які звільнені зі служби на пенсію. Вона може бути здійснена з метою забезпечення відповідності розміру пенсії особи порівняно із заробітною платою працюючих на відповідних посадах осіб, з метою стимулювання до довгострокового виконання особами професійних обов'язків до виходу на пенсію. В свою чергу, право на перерахунок пенсії не належить до таких соціально-правових гарантій державних службовців, як заробітна плата, спеціальні умови праці, пенсія, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення та не має постійного характеру, безпосередньо не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю та виникає лише після звільнення на пенсію.

У рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Більш того, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних державних службовців не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, з урахуванням того, що станом на час звернення до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року вже не діяла, відсутніми є підстави для застосування норми Закону, яка втратила чинність.

Вирішуючи питання щодо можливості донарахування до пенсії позивача 1% заробітної плати державного службовця за час вимушеного прогулу, суд виходить зі слідуючого.

Пунктом 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. N 622, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою до відповідача) (далі Закон №1058-IV) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Абзацом 35 статті 1 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 1 статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

До стажу державної служби включаються також період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом (п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року).

Отже, відповідач повинен здійснити донарахування до пенсії позивача 1% заробітної плати державного службовця, оскільки позивачу виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2008 року по 20.05.2009 року, з якої сплачено страхові внески.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд не знаходить підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача, оскільки за нормами ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тоді як судом не визнано незаконними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця позивачу, а нездійснення відповідачем донарахування до пенсії позивача 1% заробітної плати державного службовця за зверненням позивача 13.12.2016 року, не призвело до страждань, як зазначено позивачем в позові. Довідка Голованівської центральної районної лікарні (а.с. 47), підтверджує те, що позивач з 1997 року лікується у звязку з погіршенням зору, та з 2008 року стала інвалідом по зору. Інших доказів на підтвердження завданої моральної шкоди судом не встановлено.

У звязку з частковим задоволенням позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, згідно з ст. 94 КАС України судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Благовіщенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, зобовязання провести донарахування до пенсії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати Благовіщенське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням виплаченої їй заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2008 року по 20.05.2009 року, з якої було сплачено страхові внески.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції (Голованівський районний суд Кіровоградської області). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Гарбуз О. С.