Справа № 186/501/14-а
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/501/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р. Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та про зобовязання здійснити перерахунок зазначених виплат,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку на дітей: доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період (на доньку з 08 лютого 2012 року, на сина з 17 липня 2013 року), ( до досягнення дітьми трьохрічного віку протиправними, зобовязання відповідача здійснити на її користь перерахунок державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку за період з 08 лютого 2012 року до досягнення дітьми трьохрічного віку в розмірі, передбаченому ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, з урахуванням проведених виплат, посилаючись на те, що 08 лютого 2012 року вона народила доньку ОСОБА_2, а 17 липня 2013 року - сина ОСОБА_3 і згідно Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми вона перебуває на обліку у відповідача по виплаті допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Але щомісячний розмір цієї допомоги, на думку позивачки, не відповідає вимогам вказаного Закону.

Так згідно ч.1 ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Але всупереч вимогам вказаного Закону відповідач сплачує їй допомогу на дітей в розмірах менших ніж вказано в Законі.

Позивачка просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку на доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 08 лютого 2012 року по 20 березня 2014 року протиправними, зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок та виплатити недоплачену державну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі, встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 08 лютого 2012 року по 20 березня 2014 року включно з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, зобовязати відповідача виплачувати щомісячно, починаючи з 21 березня 2014 року до закінчення строку, передбаченої законом виплати їй державну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду свої заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з позовом. Крім того, згідно з частиною 2 статті 95 Конституції України виключно Законами України «Про Державний бюджет» на відповідні бюджетні роки визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Також частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійснені бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та Закону України «Про Державний бюджет».

Згідно п.п. 1,2,4 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.

Будь - які зобов'язання взяті юридичними особами, за кошти державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж перевищенням повноважень, встановленим цим кодексом та Законом України «Про Державний бюджет України» не вважаються бюджетними зобов'язаннями.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були внесені зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі і до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». В розділі II «Внесення змін, до деяких законодавчих актів України» пункті 23, підпункті 7,8.

Частина перша статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень». На сьогоднішній день стаття 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» залишається в цій редакції.

Також виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми».

Також повідомляють про те, що громадянка ОСОБА_1 не зверталася за перерахунком допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у більшому розмірі, ніж 130 гривень (з урахуванням доходів).

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України встановив, що конституційні принципи правової держави та верховенства права, а також визнані найвищої юридичної сили Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (статті 1 Основного Закону України), зобов'язують суди під час розгляду справ керуватися основними засадами судочинства, передбаченими частиною 3 статті 129 Конституції України, іншими засадами судочинства в судах окремих судових юрисдикцій, якщо вони визначені законом (частина 4 статті 129 Основного Закону України). Зокрема, діяльність судів адміністративної юрисдикції під час розгляду справ, що виникають із спорів про соціальний захист окремих категорій громадян, здійснюється відповідно до такої засади судочинства, як законність, за якою суд вирішує справи згідно з Конституцією України та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, також застосовує інші нормативно - правові акти (пункти 1,2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян, керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі нормативно - правових актів Кабміну, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Вищезазначене вказує на те, що немає законних підстав на стягнення з управління праці та соціального захисту населення вказаної допомоги.

Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та про зобовязання здійснити перерахунок зазначених виплат - залишено без розгляду в частині заявлених позовних вимог з 08 лютого 2012 року до 24 жовтня 2013 року.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, встановлено наявність достатніх підстав для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 згідно свідоцтв про народження є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку та отримує грошову допомогу, як застрахована особа, у розмірі 260,00 грн., виплату якої здійснює Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно--правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Тобто, Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі види державної допомоги сімям з дітьми, крім допомоги у звязку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок щодо нарахування та виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення нею трирічного віку,

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообовязкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сімї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Одним із принципів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було внесено зміни до Закону № 2240-111 та виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-УІ, в тому числі й пункт 25 розділу 11 Закону № 107-УІ щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.

Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-УІ було передбачено, що розділ 11 цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-111, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-УІ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-УІ "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-УІ) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-111 призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-УІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-111 на виконання статті 45 Закону № 2154-УІ Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Оскільки ані Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", ані Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", не встановлювалось на 2011р. та на 2012 р. іншій, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а положення Постанови КМУ № 1751 Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" віл 27.12,2001р. було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (п.1), то застосовувати зазначену постанову Кабінету Міністрів України до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування не можливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 25 грудня 2012 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" також не встановлювався іншій розмір вказаного виду допомоги ніж у Законі України "Про загальнообовязкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням".

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини,суд вважає, що оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням", відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності 01 квітня 2014 року, розділ ІV " Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" виключено, тому задоволенню підлягають позовні вимоги позивачки за період з 24 жовтня 2013 року по 01 квітня 2014 року, в задоволенні ж решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,6,8,9,69,94,104,159,160,163,183-2 КАС України,- суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 24 жовтня 2013 року до 01 квітня 2014 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити їй недоплачену державну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми за період з 24 жовтня 2013 року по 01 квітня 2014 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С. А. Янжула