Справа № 335/107/17
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/107/17 2-а/335/69/2017
ПОСТАНОВА
26 січня 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,
при секретарі: Кудряшовій Ю.І.
розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Запорізький обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
04.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
У позові зазначав, що він в період з 01.08..1988 року по 02.12.2005 року проходив військову службу в лавах СРСР та Збройних Силах України. Наказом № 489 від 10.11.2005 року звільнений у запас за пунктом 63, підпункт «г» на підставі реформування Збройних сил України.
На час звільнення зі служби на підставі Наказу про звільнення від 10.11.2005 року № 489 його вислуга склала більш, ніж 12 років та 6 місяців, а саме 17 років, а загальний трудовий стаж становить більше ніж 25 років.
Відповідно до п. 11 Закону України від 15 червня 2004 року № 1763-ІУ позивач має право на отримання пенсії вислугою років з 25.10.2015 року, оскільки досягнуто 45-річного віку у відповідності до Закону.
12.12.2016 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду Запорізької області та прохав призначити пенсію за вислугу років згідно до пункту статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до п. 11 Закону України від 15 травня 2004 року № 1763-ІV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» з 25.10.2015 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь 22.12.2016 року № 1078/Д-9 в якій відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років та пропонував звернутися до регіонального уповноваженого органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання призначення пенсії.
13.12.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, в якій просив направити всі необхідні документи, в т.ч. особову справу до Головного правління Пенсійного фонду Запорізької області для призначення пенсії відповідно до п. 11 "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби в`язку з реформуванням Збройних сил України, та членів їх сімей» від 15 червня 2004 року. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 своїм листом від 15.12.2016 року зазначив, що його вислуга складає 17 років та 45 років виповнилося лише 24 жовтня 2015 року, тому права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України позивач не має
Відмову ГУПФУ вважає незаконною та просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначені та виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1763-ІУ та пункту «в» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Запорізької області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону № 1763-ІV та пункту «в» статті 12 Закону № 2262-ХІІ починаючи з 25.10.2015 року та сплатити відповідну заборгованість. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму понесених мною витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн.
У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження та задав письмові заперечення відповідача проти позову.
У судове засідання третя особа не з`явилася, надала суду заяву про розгляд позову у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 в період з 01.08.1988 року по 02.12.2005 року проходив військову службу в лавах СРСР та Збройних Силах України. Наказом № 489 від 10.11.2005 року звільнений у запас за пунктом 63, підпункт «г» на підставі реформування Збройних сил України.
На час звільнення зі служби на підставі Наказу про звільнення від 10.11.2005 року № 489 його вислуга склала більш, ніж 12 років та 6 місяців, а саме 17 років, а загальний трудовий стаж становить більше ніж 25 років.
12.12.2016 року позивач звернувся із заявою довільної форми до Головного управління Пенсійного фонду Запорізької області, в якій прохав призначити пенсію за вислугу років згідно до пункту статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до п. 11 Закону України від 15 травня 2004 року № 1763-ІУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» з 25.10.2015 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь 22.12.2016 року № 1078/Д-9, в якій в порядку Закону України «Про звернення громадян» роз`яснено порядок призначення пенсії та запропонувано звернутися до регіонального уповноваженого органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання призначення пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 1, ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
13. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.
14.Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви. При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, вищевказаним Порядком передбачено подання заяви про призначення пенсії до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені органи, з подання до заяви певного переліку документів. Більше того, й сам Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має вимоги щодо подання заяви про призначення пенсії та додатків до неї, зокрема, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію.
ОСОБА_1 не подавалась заява належного зразку у встановленому порядку до Головного УПФУ в Запорізькій області через уповноважений орган. До заяви, яка була подана 12.12.2016 року не надавались необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій відповідно до Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», необхідні для обрахунку стажу роботи та підтвердження відомостей про особу.
Суд зазначає про відсутність підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, у зв`язку з неподанням відповідачу відповідних документів, необхідних для такого призначення пенсії. На думку суду, таке зобов`язання відповідача є передчасним, оскільки відмови у прийнятті названих документів орган Пенсійного фонду на момент розгляду справи не приймав. Не вчиняв, будь-якого рішення на підставі вказаних документів не приймав, їх дослідження та оцінку не здійснював.Відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства було розглянуто заяву позивача від 12.12.2016 року та надано відповідь .
Таким чином, названі вимоги позивача є необґрунтованими, як такі, що базуються на припущеннях стосовно можливої протиправної поведінки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Відповідно до ч. 2 ст. 11, ст. 104 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 162 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що відповідачем не порушено прав та інтересів позивача у призначенні пенсії, оскільки відмова у її призначенні відсутня, доказів, які свідчили б про інше у матеріалах справи немає.
Позивачем недодержано Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій, вказаного вище.
Суд зазначає, що предметом оскарження за наданими до позову документами можуть бути дії уповноваженого органу, (у даному випадку Запорізького обласного військового комісаріату) щодо ненадання документів для призначення пенсії. Вказана особа притягнута позивачем до участі у справі в якості третьої особи, однак не може бути залучена до участі у справі в якості співвідповідача, оскільки жодних вимог до цієї особи позивачем не висунуто, а позивач у судове засідання не з`явився, вимог не уточнив.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про припинення пенсійних виплат, а тому дії відповідача відповідали вимогам ст. 19 Конституції України.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог.
В порядку ст. 94 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 12, 17,18, 21, ч.4 ст.70, 94, 99, 100, 158, 160, 162, 167, 185, 186 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова