Справа № 524/5741/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 р.Справа № 524/5741/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича на Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2016р. по справі № 524/5741/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

01 серпня 2016 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича (далі по тексту - інспектор, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу 26.07.2016 року за адресою : м. Кременчук, вул. Воровського, 34; скасувати постанову інспектора роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича серії ДР № 119112 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2016 р. по справі № 524/5741/16-а адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 26.07.2016 р. серії ДР № 119112, винесену поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григоровим Станіславом Андрійовичем у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови, неповне з'ясування обставин справи, недослідження та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2016 р. по справі № 524/5741/16-а та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена відповідачем у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 26.07.2016 року об 11 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом MITSUBISHI GRANDIS, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці по вул. Воровського біля буд. 34, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Вказує, що в адміністративному позові ОСОБА_2 не заперечує проти факту вчинення ним адміністративного правопорушення, тобто, визнає, що дійсно здійснив зупинку транспортного засобу з порушенням вимог дорожнього знаку 3.34, як це вказано у постанові про адміністративне правопорушення серії ДР № 119112, що підтверджувалось позивачем і в судовому засіданні. Крім того, позивач підтвердив, що автомобіль у вказаному місці стояв тривалий час. Доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є постанова серії ДР № 119122 від 27.07.2016 р. та копія рапорту відповідача. Позивачу на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З посиланням на ч.2 ст.258 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VІІІ, ст.222, ч.1 ст.255 КУпАП, п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, стверджує про відсутність необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці вчинення правопорушення. При цьому, у відповідності до пп.2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративне правопорушення. Отже, відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови без складання протоколу на місці вчинення правопорушення, діяв у межах процедури, встановленої законом, та наданих повноважень.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, третя особа в апеляційній скарзі просила суд апеляційної інстанції розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2016 об 11 год. 45 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Воровського в м. Кременчуці.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.07.2016 року інспектором роти 3 батальйону УПП в м. Кременчуці Григоровим С.А. винесено постанову серії ДР № 119112 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.6).

Як зазначено у вказаній постанові, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI GRANDIS, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці по вул. Воровського біля буд. 34, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пунктом 3.34 розділу 33 ПДР до заборонних знаків віднесено знак "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не складався.

Колегія суддів, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу (у т.ч. в даному випадку), зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, відповідачем не надано до матеріалів справи відеозапису, яким би було зафіксовано порушення ОСОБА_2 п.3.34 ПДР (у випадку його вчинення). Посилання на здійснення відеофіксації порушення оскаржувана постанова не містить.

Відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів відмічає, що доказів вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, окрім рапорту інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова С.А. від 26.07.2016 року, відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Однак, у розумінні ст.251 КУпАП зазначений рапорт інспектора УПП в м. Кременчуці ДПП не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові та у вищезазначеному рапорті відсутні.

Також відповідачем не надано офіційних даних на підтвердження обставин щодо встановлення знаку 3.34. "Зупинка заборонена" за адресою : м.Кременчук, вул.Воровського, 34.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_2 порушення п.3.34 розділу 33 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показаннями свідків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КАС України, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії Д № 119112 від 27.07.2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Григорова Станіслава Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2016р. по справі № 524/5741/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30.01.2017 р.