Справа № 127/23171/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/23171/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

25 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, в якому просив: визнати протиправними рішення управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах по Списку №2; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 20.07.2016 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 працював на ДП «Вінницький авіаційний завод «ВіАЗ» на посаді складальник-клепальник у період з 19.05.1987 року по 22.11.1993 року.

20.07.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Однак, рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 1731/06-33-3/02-2 від 21.09.2016 року, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за Списком № 2 у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

ОСОБА_2, вважаючи дану відмову незаконною та такою, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим частково не погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «б» частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 461-2016-п ), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою РМ СРС №1173 від 22.08.1956 року та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому в тому числі передбачено професію сборщик - клепальщик (клепальщик).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В матеріалах справи міститься пільгова довідка, уточнююча особливий характер роботи №18 від 18.04.2016 року, видана ДП «ВІАЗ», якою підтверджено, що ОСОБА_2 працював на даному підприємстві з 19.05.1987 року по 22.11.1993 року (всього 6 років 6 місяців та 4 дні) за професією складальник-клепальник та виконував клепальні роботи по ремонту фюзеляжем хвостового оперення, пов'язані з підвищеним шумом та вібрацією від ручних пневмодрелі, пневмомолотка, що відповідає назві професії, передбаченої кодом КП 183 розділу XXXIII Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10. Атестація на підприємстві вперше проведена 23.11.1994 року наказ №228.

Крім того, результати проведення атестації підтвердилися також і відповідно до акту, складеного спеціалістом управління 9 серпня 2016 року на виконання вимог ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте підприємством також видано довідку №24 від 22.04.2016 року про неритмічність роботи ДП «ВІАЗ» та зазначено про те, що за 1993 рік кількість відпрацьованих повних робочих днів ОСОБА_2 склала 124 дні (з них відпрацьовано 101 день, крім того, щорічна відпустка - 31 день по 22.11.1993 рік).

Виходячи з наведеного, управлінням правильно встановлено, що до пільгового стажу зараховується лише робота повний робочий день, та, в результаті пільговий стаж ОСОБА_2 склав 6 років 2 місяці та 1 день, що є меншим за половину необхідного пільгового стажу (половина від 12 років 6 місяців складає 6 років та 3 місяці). Загальний стаж роботи позивача складає 38 років 7 місяців 17 днів.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що позивач набув право на спірний пільговий стаж, працюючи на території іншої держави, а саме - Російської Федерації.

Згідно архівної довідки №К-62 від 01.08.2016 року ОСОБА_2 працював на заводі №403 Гражданской авиации з 13.04.1976 року по 25.01.1977 року, яка була наявною у відповідача при прийнятті спірного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 багатосторонньої Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (Україна і РФ є сторонами даної угоди) для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Підпунктом 1 ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці підтверджується вказаними вище довідками та записами в трудовій книжці, вказана посада відноситься до Списку №2, а неможливість підтвердити пільговий стаж іншими документами не може бути підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Вищого апеляційного адміністративного суду у справі №К/800/12462/16 від 28.10.2016 року.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на те, що позивач досягнув 55-річного віку, має загальний стаж не менше 26 років, з них більше 6 років 3 місяців на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2

Однак, відносно позовної вимоги про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 20.07.2016 року, колегія суддів зазначає, що остання є передчасною та передбачає прийняття рішення на майбутнє.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів, які свідчать про неправомірність в повному обсязі заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 20.07.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 січня 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.