Справа № 295/13431/16-а
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

20.10.2016 року (позов був зданий на пошту згідно із конвертом) ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині припинення виплати позивачу довічної пенсії за вислугу років як ветерану служби цивільного захисту неправомірними та зобов'язати відповідача відновити з 01 червня 2015 року виплату довічної пенсії за вислугу років як ветерану служби цивільного захисту, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та продовжити її виплату.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав заперечення проти позову, у яких просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою судді від 30.01.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити виплату позивачу пенсії за вислугу років за період із 01 червня 2015 по 19 квітня 2016 року залишено без розгляду

Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію, призначену за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Із 30.12.2014 року ОСОБА_1 працював головою Любарської райдержадміністрації а з 15.12.2015 року працює в Любарській районній раді, у звязку із чим відповідачем із 01.04.2015 було припинено виплату пенсії.

Листом від 15.06.2016 за №931/к-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії з огляду на положення Законів України №213-VIII від 02.03.2015 та №911-VIII від 24.12.2015, а також на продовження перебування позивача на службі в органах місцевого самоврядування. У тому ж листі відповідач послався на те, що після звільнення позивача зі служби в органах місцевого самоврядування та надання відповідних документів із дня, наступного за звільненням, виплату пенсії було поновлено у повному обсязі.

З 01 квітня 2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02 березня 2015 р. (далі Закон № 213-VIII від 02 березня 2015 р.), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни, зокрема, в ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", тимчасово з 01 квітня 2015 р. по 31 грудня 2015 р., посадовим особам органів місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 р. прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

Відповідно до Закону № 901-VIII від 23.12.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.01.2016 року викладено в новій редакції, згідно якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, згідно наведеної норми закону підставою для невиплати позивачу в період з 01.01.2016 року є його робота на посаді в органах місцевого самоврядування і її невиплата згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, яка діє з 01.01.2016 року) не повязується з виникненням у нього права на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Оскільки Рішення КСУ набирає чинності в момент проголошення і визнає відповідні норми законодавства неконституційними саме з часу прийняття, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за вислугу років та зобов'язанні відновити її виплату із 20.12.2016 року є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На переконання судді позовні вимоги ОСОБА_1 в частині продовження виплати пенсії в подальшому є необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі вимоги не узгоджується з приписами ст. 105 КАС України.

Виходячи зі змісту чинного процесуального законодавства, необхідною передумовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод та інтересів позивача у сфері, відносин, що належать до адміністративної юрисдикції, в той час як Кодекс адміністративного судочинства України не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів людини, громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-владних відносин.

Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, то суддя вважає, що з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сумі 413 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8 - 11, 70, 71, 86, 105, 158 - 163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити із 20 грудня 2016 року виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 413 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Д.В. Кузнєцов