Справа № 758/11379/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА
Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києві від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 18.02.2016 пенсію за віком з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Подільського районного суду м. Києві від 24 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, доповнення до апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виїзду на постійне проживання в Ізраїль проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

В Україні набув трудовий стаж, що підтверджується копією трудової книжки.

У 1996 році позивач переїхав на постійне місце проживання в Ізраїль, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією закордонного паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

В лютому 2016 року через представника він звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив зобов`язати управління Пенсійного фонду України за місцем проживання до виїзду в Ізраїль призначити йому пенсію за віком з урахуванням зниження пенсійного віку в порядку ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом із заявою було подано наступні документи:

- копія довіреності;

- копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- копія довідки Управління державної пожежної охорони Головного управління МВС України Київській області № 3/90 від 15.03.1994;

- копія маршрутного листа № 9/2/91 від 24.06.1997;

- копія трудової книжки.

Листом від 18.02.2016 управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва повідомило, що пересилання заяви про призначення пенсії поштою не передбачено та додатково вказано, що посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питання від 09.03.1988 року № 122, не перереєстроване, тобто не є дійсним, а також не надано довідку про періоди участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122.

На виконання вказаного листа 14 липня 2016 року представником позивача було подано до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва наступні документи:

- копія листа УПФУ в Шевченківському районі м. Києва № 2562/10 від 18.02.2016;

- копія довіреності;

- копія паспорта;

- копія ІПН;

- копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- копія довідки Управління державної пожежної охорони Головного управління МВС України Київській області № 3/90 від 15.03.1994;

- копія довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій № 13 від 08.04.2016 р.;

- копія маршрутного листа № 9/2/91 від 24.06.1997;

- копія трудової книжки;

- копія заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, посвідченої нотаріально та апостильованої;

- копія супровідного листа від 18.02.2016;

- копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС нового зразка.

Посилаючись на ту обставину, що відповідь на заяву від 13.07.2016 отримано не було, а право на призначення пенсії є порушеним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

У запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначає, що в управління відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з тим, що він проживає за кордоном.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії, але подав не всі документи, необхідні для призначення пенсії, а саме: не подав посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС нового зразка та довідку про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Позивач є громадянином України і у відповідності до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за віком.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії за віком в Україні за умови дотримання встановленого порядку її призначення.

Порядок призначення пенсій, дотримання якого виключає наявність спірних правовідносин між сторонами щодо призначення пенсій, встановлено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частина перша ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказує на те, що заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до зазначеного вище Закону, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 (далі по тексту Порядок № 22-1) передбачає, зокрема ч.2, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам подається заявником особисто безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 2.22 вказаного Порядку передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

З наведеного вбачається, що усім пенсіонерам незалежно від виду пенсій призначаються та виплачуються за місцем проживання.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року, вказаними нормами Закону (статті 51) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Отже, право громадянина на призначення та одержання пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07.10.2009 року відсутні норми, які унеможливлювали призначення та виплату пенсії громадянам України, які проживають за кордоном.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання листа відповідача від 18.02.2016 року, в якому позивачу було повідомлено про необхідність подання посвідчення ліквідатора нового зразка та довідки про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, його представником відповідні документи було подано до управління в липні 2016 року.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як зазначено у позовній заяві, відповіді за результатами розгляду заяви про призначення пенсії від 13.07.2016 та доданих документів надано не було, рішення за наслідками розгляду заяви не приймалося.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 18.02.2016 пенсію за віком з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів та вважає за необхідне з метою захисту порушеного права позивача зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки суд, в силу положень ст. 162 КАС України, не вправі перебирати на себе компетенцію цих органів шляхом зобов`язання вчинити вищевказані дії.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, зазначивши, що позивачем не було подано відповідачу витребовувані документи, що не відповідає фактичним обставинам справи та призвело до неправильного вирішення справи, оскільки при зверненні за призначенням пенсії представником ОСОБА_1 було подано заяву про призначення пенсії встановленого зразка та всі документи, передбачені Порядком № 22-1, що необхідні для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 167, 195, 183-2, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києві від 24 жовтня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.