Справа № 408/1774/16-а
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/1774/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до суду до відповідача, обґрунтовуючи який зазначив таке.

З початку вересня 2014 року він тимчасово мешкає у АДРЕСА_1, як особа тимчасово переміщена з території АТО Луганської області. За попереднім місцем проживання перебував на обліку в управлінні ПФУ в Ленінському районі м. Луганська, де по 30 червня 2014 року отримав пенсію у повному обсязі. За липень 2014року пенсію він не отримав. У м. Дніпропетровську, де його зареєстрували з серпня з серпня 2014 року пенсію за липень 2014 року пенсію він також не отримав. ОСОБА_1 звертався до Красногвардіййського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, щодо виплати пенсії за липень 2014 року, але суд у задоволенні його адміністративного позову відмовив і зазначив, що позов наданий до неналежного відповідача. Посилаючись на те, що пенсія за липень 2014 року управлінням Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Луганська йому була нарахована, але не виплачена, просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська, яке на теперішній час знаходиться на території смт. Біловодськ Луганської області вул. Філоненка, 11, сплатити йому пенсію за липень 2014 року у розмірі 8145,89 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд позов задовольнити.

Відповідачу неодноразово, на зазначену в позовній заяві адресу, надсилались повідомлення про виклик до суду, однак повертались без вручення адресату, на запит суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 18.07.2016 р. № 6052/09 повідомило, що управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська здійснило зміну юридичної адреси та на теперішній час перереєстроване за адресою: смт. Біловодськ, вул. Філоненка, 11, однак в зазначеному управлінні не має умов для забезпечення функціонування та здійснення повноважень з питань призначення (перерахунку) та виплати пенсій у зв'язку з відсутністю фактично працюючих співробітників, звільненням керівництва управління, відсутністю можливості роботи з базою особових пенсійних справ в програмі АСОПД/КОМТЕХ-W та матеріалів пенсійних справ.

З огляду на наведене суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з місцем реєстрації у АДРЕСА_1., що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.11.2014р.

На час звернення до суду, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, що підтверджується листом управління від 30.05.2016 №361/03/20 про прийняття на облік пенсійної справи з серпня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.09.2014р.

З приводу невиплати пенсії за липень 2014 року позивач вже звертався до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, де позивач був взятий на облік з 01.08.2014 року, про зобов'язання вчинити певні дії. 02.03.2016р. Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська своєю Постановою відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на те, що його позовні вимоги про зобов'язання вчинити певні дії та виплатити пенсію за липень 2014 року пред'явлені до неналежного відповідача. Зазначену постанову суду позивач не оскаржував.

До взяття на облік в управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська, яке здійснювало нарахування і виплату пенсії позивачу.

З позовної заяви та долучених до неї матеріалів встановлено, що пенсія за липень 2014 року ОСОБА_1 нараховувалась управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська.

У якості підтвердження неодержання ним пенсії за липень 2014 року позивач долучив до позову копію атестату НОМЕР_2 датованого 28 листопада 2014 року, виданого управлінням Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Луганська, який містить відомості про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні особовий рахунок НОМЕР_1 і отримує пенсію за вислугу років слідчим працівникам в розмірі 8047,19 грн. та 98,70 грн. індексації, пенсія виплачена в повному обсязі по 30.06.2014 року. Відомостей про дату зняття ОСОБА_1 з обліку в зазначеному управлінні наданий атестат не містить.

Пунктом першим статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

З наведеної норми йдеться, що позивач повинен був звернутись до відповідача за отриманням невиплаченої пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У своєму позові позивач не вказав, що він звертався до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська з приводу виплати нарахованої, але не виплаченої пенсії за липень 2014 року, доказів звернення до управління, як і відмови управління у проведенні виплати зазначеної пенсії позивач не надав.

Відповідно до п. 1 частини 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже позивачем не доведено, що діями чи бездіяльністю відповідача його право на отримання пенсії за липень 2014 року порушено, тому його позов заявлений безпідставно та передчасно, у зв'язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати на підставі ст. 94 КАС України підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 122, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання її усіма заінтересованими особами.

Головуючий: