Справа № 630/2/17
Суддя: Дем'яненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/2/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Люботинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Люботинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово- комунальних послуг.

ОСОБА_1 також просить зобов'язати відповідача призначати і нарахувати виплати адресної допомоги ОСОБА_1 з моменту нею подачі заяви до УПСЗН негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення їх виплати

В обґрунтування позову вказує про те, що вона є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та має право щодо отримання адресної допомоги та є повноважним представником родини. Однак, відповідно до рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних допомоги внутрішньо переміщеним особам від 28 листопада 2016 року їй було відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в зв'язку з тим, що в вона зареєстрована в м. Люботин та її колишній чоловік ОСОБА_2 має будинок в м. Люботин. Таке рішення відповідача вона вважає незаконним та змушена була звернутися до суду за призначенням щомісячної адресної допомоги.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, яким просив в задоволенні адміністративного позову відмовити внаслідок відсутності законних підстав для поновлення щомісячної адресної допомоги. Як вбачається із заперечень, комісія відмовила позивачу у призначенні допомоги на підставі п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, згідно якого грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Представник відповідача також зазначає, що ОСОБА_1 з 26 вересня 2006 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. Крім того, представник відповідача у своїх запереченнях вказує на те,що ОСОБА_1 будучи дружиною ОСОБА_2, який є пільговиком, входила до складу його сім'ї та на неї і дитину також нараховувалися пільги.(а.с.25)

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач направила до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач направив суду письмові заперечення

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, взявши до уваги позицію позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Позивач має у власності квартиру за адресою АДРЕСА_2, проте у зв'язку з проведення антитерористичної операції, вона вимушена була покинути там житло та переїхати до м. Люботин. Подальше перебування за місцем мешкання в м. Малогвардійськ є небезпечним для життя позивачки та її малолітньої дитини.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 10563-р від 30 жовтня 2014 року, визначено населені пункти Луганської та Донецької області на території яких здійснюється антитерористична операція.

Попереднє місце мешкання, а саме м. Малогвардійськ віднесено саме до такого населеного пункту.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Враховуючи те,що ОСОБА_1 після переїзду не має житла, роботи та засобів для існування та утримання дитини, вона скористалась своїм правом та звернулася до органів соціального захисту з метою отримання адресної допомоги. Проте позивачу було відмовлено у призначенні допомоги з підстав, зазначених в письмових запереченнях відповідача.

Зокрема, підставою для відмови у призначені допомоги стало те, що позивач зареєстрована в м. Люботин. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 28 вересня 2006 року (а.с.6). На даний час позивач фактично мешкає за адресою АДРЕСА_3. Крім того, представник відповідача у своїх запереченнях вказує на те,що ОСОБА_1 будучи дружиною ОСОБА_2, який є пільговиком, входила до складу його сім'ї та на неї і дитину також нараховувалися пільги.

Згідно довідки № від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 взято на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с.8).

ОСОБА_1 є уповноваженим представником сім'ї, яка складається з двох осіб: неї та її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішенням суду,яке набрало чинності 19 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.10-11).

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8).

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 01.10.2014 року №505, передбачає надання грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців (п. 1 Порядку).

Так, у відповідності до ст. 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно ч. 2 ст. 7 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам

Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги, посилався на п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 01.10.2014 року №505.

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідач посилається на те,що позивач має зареєстроване місце мешкання на підконтрольній території, .

Представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте, шлюб розірвано, а ОСОБА_2 у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 фактично мешкає з іншою жінкою та не має наміру надати колишній дружині з сином житло.

Позивач надала до суду акт квартального комітету, в якому зазначено, що вона фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3.

До того, ж суд вважає безпідставними посилання відповідача на п.6 Порядку, оскільки в ньому зазначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Але ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 та в розумінні норм Житлового законодавства не є членом сім'ї ОСОБА_2

Крім того, факт не проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації підтверджується актом квартального комітету, з якого вбачається, що вона не мешкає за адресою АДРЕСА_1 з 2009 року (а.с.14).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, враховуючи вищевикладене, в суду є всі підстави для задоволення вимог позивача про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 листопада 2016 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 04 листопада 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя (підпис) І.В.Дем'яненко