Справа № 813/3248/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р. Справа № 876/9560/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Ковальчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у адміністративній справі №813/3248/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування наказу № 384-к від 16.09.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.»

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно та не всебічно з'ясовано обставини у справі, які підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема покликається на ту обставину, що судом першої інстанції не враховано, що позивач лише з 16.10.2015р. по 22.10.2015р. був наділений компетенцією щодо розгляду звернення ОСОБА_4; розгляд звернення згідно резолюції повинна була забезпечити ОСОБА_5, яка не передоручала такий обов'язок іншому працівникові; вважає, що порушити вимоги ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» може лише безпосередньо посадова особа, яка розглядає звернення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Наказом Головного управління Держпраці у Львівській області № 208-к від 22.12.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області.

22.07.2016 року начальником відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Львівській області подано начальнику Головного управління Держпраці у Львівській області службову записку, у якій запропоновано ініціювати дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 у зв'язку із допущенням порушення ст. 18, 20 Закону України «Про державну службу».

Наказом Головного управління Держпраці у Львівській області №343-к від 15.08.2016 року відкрито дисциплінарне провадження щодо завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 та зобов'язано дисциплінарну комісію Головного управління Держпраці у Львівській області здійснити перевірку інформації службової записки та подати подання до 19.08.2016 року.

Дисциплінарною комісією Головного управління Держпраці у Львівській області 18.08.2016 року внесено на ім'я начальника Головного управління Держпраці у Львівській області подання про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у якому встановлено порушення позивачем статті 20 Закону України «Про державну службу» та п. 2.4. Посадової інструкції завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області.

Наказом Головного управління Держпраці у Львівській області №384-к від 16.09.2016 року ОСОБА_1, завідувачу сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області оголошено догану відповідно до статей 147-149 Кодексу законів про працю України, статей 65, 66 Закону України «Про державну службу», подання дисциплінарної комісії Головного управління Держпраці у Львівській області.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстава, що в діях позивача наявний дисциплінарний проступок, тому оскаржений наказ винесений правомірно.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Законом України «Про державну службу» визначено засади дисциплінарної відповідальності державних службовців.

Відповідно до ст. 64 цього Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 65 цього ж Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 69 цього ж Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ст. 74 цього ж Закону дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 75 цього ж Закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Відповідно до ст. 77 цього ж Закону рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 16.10.2015 року до Головного управління Держпраці у Львівській області надійшло звернення ОСОБА_4 з приводу можливих порушень трудового законодавства при її звільненні.

Відповідно до резолюції, проставленої начальником ГУ Держпраці у Львівській області на зверненні ОСОБА_4, розгляд даного звернення повинен був забезпечити заступник начальника ГУ Держпраці ОСОБА_9 та начальник Управління з питань праці ОСОБА_5.

Відповідно до резолюції начальника Управління з питань праці ОСОБА_5 від 19.10.2015 року розгляд даного звернення повинен був забезпечити в. о. заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці ОСОБА_1

Наказом ГУ Держпраці у Львівській області від 22 грудня 2015 року №208-к ОСОБА_1 було переведено на посаду завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на 16.07.2016 року відповіді на звернення ОСОБА_4 від 16.10.2015 року надано не було.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до п. 4 Положення про сектор звернення громадян та тупу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Держпраці у Львівській області № 16-ОД від 06.07.2015 року, Сектор відповідно до покладених на нього завдань забезпечує виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо встановленого порядку розгляду звернень громадян, здійснює контроль за дотриманням встановлених чинним законодавством термінів розгляду пропозицій, заяв і скарг громадян, які направлені на розгляд структурним підрозділам Управління Держпраці.

Згідно з п. 2.4. посадової інструкції завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області завідувач сектору здійснює контроль за дотриманням порядку та строків розгляду звернень громадян та забезпечує виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо встановленого порядку розгляду звернень громадян.

Апелянт вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки на момент надходження звернення ОСОБА_4 позивач не займав посаду завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області.

Проте, з такими доводами апелянта суд не погоджується, оскільки відповідно до резолюції, проставленої на зверненні ОСОБА_4, ОСОБА_1 зобов'язано забезпечити розгляд вказаного звернення.

22.12.2015 року позивача переведено на посаду завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області, тобто саме позивач, як в.о. заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці, а в подальшому - завідувач сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області був зобов'язаний забезпечити розгляд та здійснювати контроль за дотриманням порядку та строків розгляду звернення ОСОБА_4 та забезпечити виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо встановленого порядку розгляду звернення ОСОБА_4

Щодо доводів апелянта про те, що розгляд звернення про терміновано 17.11.2015 року, а завідувачем сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області його призначено лише 22.12.2015 року, то такі є також безпідставними, оскільки з моменту призначення і до моменту виявлення факту відсутності належного розгляду звернення ОСОБА_4 позивач, як завідувач сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації, не здійснив контролю за дотриманням порядку та строків розгляду вказаного звернення.

Згідно з п. 2.4. посадової інструкції завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області завідувач сектору здійснює контроль за дотриманням порядку та строків розгляду звернень громадян та забезпечує виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо встановленого порядку розгляду звернень громадян.

Таким чином, доводи апелянта про те, що йому нічого не було відомо про звернення ОСОБА_4, та, що його ніхто не повідомляв про наявні в секторі нерозглянуті звернення є безпідставними, оскільки, по-перше, він сам отримав зазначене звернення, по-друге, був першою посадовою особою, яка обійняла керівну посаду в даному секторі.

Крім того, кожен державний службовець персонально відповідає за належне виконання покладених на нього завдань. Та обставина, що інші посадові особи, які на той час працювали в Управлінні, зокрема, начальник Управління праці ОСОБА_5, заступник начальника Управління ОСОБА_9, ОСОБА_7 також не забезпечили належний розгляд звернення ОСОБА_4 (зокрема, не організували перевірку), не знімає із позивача відповідальності за нездійснення контролю за ходом розгляду даного звернення, що згідно посадової інструкції є його безпосереднім обов'язком. Питання про відповідальність вищезазначених осіб не розглядалось та пояснення не відбирались, оскільки останні припинили державну службу в ГУ Держпраці у Львівській області.

Суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, про те що встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про наявність у діях позивача порушення статті 20 Закону України «Про державну службу» та п. 2.4. Посадової інструкції завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області.

Що стосується тверджень апелянта про порушення відповідачем статті 148 Кодексу законів про працю України, то такі також є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Подання дисциплінарної комісії, яким встановлено наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, внесено 18.08.2016 року. Відповідно до наказу №157-в від 12.08.2016 року позивач перебував у відпустці з 22.08.2016 року по 09.09.2016 року включно. Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності видано 16.09.2016 року.

Таким чином, відповідачем дотримано строку для застосування дисциплінарного стягнення протягом місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу перебування працівника у відпустці.

Крім того, дисциплінарний проступок, до відповідальності за вчинення якого притягнуто позивача, є триваючим проступком, оскільки позивач не здійснював контролю за дотриманням порядку та строків розгляду звернення протягом усього терміну перебування на посаді завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області до моменту виявлення вказаного проступку.

Таким чином, норма ст. 148 КЗпП України щодо накладення стягнення не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку до вказаних правовідносин не застосовується.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем допущено неналежне виконання своїх посадових обов'язків на посаді завідувача сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області, що у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, ч. 2 ст. 77 Закону України «Про державну службу» передбачено, що в рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

В наказі ГУ Держпраці у Львівській області зазначено найменування державного органу, дату його прийняття та вид застосованого дисциплінарного стягнення. У вступній частині наказу є посилання на подання дисциплінарної комісії ГУ Держпраці у Львівській області від 18.08.2016 року, на самому поданні стоїть віза начальника ГУ Держпраці у Львівській області - в наказ про оголошення догани. Таким чином подання дисциплінарної комісії є невід'ємною частиною наказу в якому стисло викладені обставини справи, вид дисциплінарного проступку та його юридична кваліфікація, обставини, що пом'якшують відповідальність.

Відповідачем дотримано вимог Закону України «Про державну службу» при прийнятті оскаржуваного наказу, крім того дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було застосовано до позивача, не є найбільш суворим видом дисциплінарного стягнення із передбачених статтею 66 Закону України «Про державну службу».

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржений позивачем наказ, апеляційний суд вважає, що таке відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що наказ відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що такий прийнятий відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у адміністративній справі №813/3248/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 31.01.2017р.