Справа № 826/3135/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/3135/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №826/3135/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Лекс» до Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця Кушнір Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Лекс» (надалі - позивач/ПАТ «Лекс») з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця Кушнір Людмили Володимирівни (надалі - відповідач/Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кушнір Л.В.), в якому просить суд:

1. Постанову про відкриття виконавчого провадження №50157870 від 15.02.2016 р., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кушнір Л.В., визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50157870 від 15.02.2016 р. є протиправною та такою, що винесена відповідачем з порушеннями норм чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, водночас, через відділ документального обігу та контролю суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, а також приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2016 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50157870 щодо примусового виконання виконавчого напису №330 від 04.02.2016 р. вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. щодо звернення стягнення на офісну будівлю (літ. А), загальною площею 4233,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чорновола В'ячеслава, буд.12, що належить на праві власності ПАТ «Лекс», та встановлено позивачу строк на добровільне виконання виконавчого документу до семи робочих днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50157870 від 15.02.2016 р., за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, а саме офісної будівлі (літ. А), загальною площею 4233,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чорновола В'ячеслава, буд.12, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Альфа - Банк» у розмірі, зокрема:

1) 860 879,08 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 21 375 470,88 гри., що становить заборгованість за Договором про відкриття не відновлювальної кредитної лінії №14-1409/1/2011 від 15.09.2011 р. та складається із:

- заборгованості за кредитом - 859 244,52 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 21 334 885,05 грн.

- проценти за користування кредитом - 1 634,56 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 40 585,83 грн.

2) 436 183,10 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 10 830 346,99 грн., що становить заборгованість за Кредитним договором №14-1410/1/2011 від 15.09.2011 р. та складається із:

- заборгованості за кредитом - 435 384,60 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 10 810 520,38 грн.

- проценти за користування кредитом - 798,50 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.01.2016 р. складає 19 826,61 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №50157870 від 15.02.2016 р., вважаючи її протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача, ПАТ «Лекс» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №606).

Відповідно до вимог ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В той же час, п.4 ч.2 ст.17 Закону №606 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, а саме: виконавчі написи нотаріусів;

Статтею 19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас, ч.6 ст.25 Закону №606 визначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В той же час, відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону №606 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм, вбачається, що державний виконавець наділений правом вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, в тому числі й виносити постанови про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, положеннями вказаного Закону чітко визначено перелік підстав за яких, державним виконавцем може бути відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавець не зобов'язує та не наділяє повноваженнями державного виконавця щодо надання правової оцінки порядку видання виконавчого документу, зокрема й виконавчого напису.

Державний виконавець керуючись Законом №606 перевіряє відповідність виконавчого документу вимогам вставленими положеннями ст.18 вказаного Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до доводів позивача на рахунок того, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кушнір Л.В., в порушення вимог ст.26 Закону №606, відкрито виконавче провадження на підставі рішення, яке не набрало законної сили, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що не спростовано сторонами, виконавче провадження ВП №50157870 було відкрито на підставі виконавчого напису №330 від 04.02.2016 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., а не рішення, яке повинно було набрати законної сили чи підлягати негайному виконанню.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено перед судом протиправності дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50157870 від 15.02.2016 р., внаслідок чого, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариство «Лекс» до Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця Кушнір Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин