Справа № 826/19097/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг-Інвест» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 10 серпня 2016 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення № від 10.08.2015 року. В решті позову - відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено камеральну перевірку ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результатами перевірки складено акт № 136/26-59-15-03-94 від 30.03.2015 року.

Рішенням відповідача № 14144/10/26-59-15-03-66 від 15.04.2015 року залишено без змін висновок до акта № 136/26-59-15-03-94 від 30.03.2015 року, а заперечення ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» - без задоволення.

На підставі акту перевірки № 136/26-59-15-03-94 від 30.03.2015 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення № від 28.04.2015 року, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 213 204, 80 грн. (за затримку на 105 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 066 024 грн.).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся відповідним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Такими чином, платник податків зобов'язаний сплачувати суму узгодженого податкового зобов'язання протягом граничних строків, оскільки за порушення таких строків наступає відповідальність у вигляді штрафної санкції.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення № від 28.04.2015 року, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 213 204, 80 грн. (за затримку на 105 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 066 024 грн.).

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що оскільки позивачем грошове зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно визначене у поданому уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2011 року (реєстраційний номер від 04.02.2014), було сплачено лише 20.05.2014 року, то оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Позиція позивача ґрунтується на тому, що позивач деякі декларації з податку на додану вартість направив двічі, що призвело до дублювання податкових декларацій (подвійне направлення позивачем та подвійне прийняття податковим органом) та до подвійного зменшення рядка 23.2 Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок: «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах».

Як убачається з матеріалів справи, позивач подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням раніше самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року реєстраційний № від 13.02.2012 року (т. 1, а.с. 65-68), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 514 984 грн. (т. 1, а.с. 66).

Крім того, 29.02.2012 року позивач повторно подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року реєстраційний № .

Правомірність відображення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту в розмірі 514 984 грн. підтверджується пунктом 4.2 акту перевірки № 110/15-670/36798719 від 11.09.2012 року.

31.01.2014 року позивач подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням раніше самостійно виправлених помилок за березень 2011 року, реєстраційний № , час прийняття: 17:43:06 (т. 1, а.с. 56-60), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 587 323 грн. (т. 1, а.с. 57).

31.01.2014 року позивач повторно подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням раніше самостійно виправлених помилок за березень 2011 року реєстраційний № час прийняття: 18:09:00 (т.1, а.с. 51-55), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 587 323 грн. (т. 1, а.с. 52).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач подавав до відповідача по два уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за такі періоди, як жовтень 2011 року (двічі було зменшено рядок 23.2 на суму 514 984 грн.) та березень 2011 року (двічі було зменшено рядок 23.2 на суму 587 323 грн.).

Як убачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що подання товариством до відповідача по 2 (два) уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року та березень 2011 року призвело до похибки в розмірі 1 102 307 грн. (514 984 грн. + 587 323 грн.) та помилкового відображення відповідачем у картці платника податків податкового боргу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд першої інстанції зобов'язував відповідача надати пояснення щодо подвійного включення сум на підставі уточнюючих розрахунків: № від 13.02.2012 року, № від 29.02.2012 року, № від 31.01.2014 року, № від 31.01.2014 року до облікової картки платника податків - ТОВ «Петрохолдинг-Інвест». Проте відповідач вищевказані вимоги суду залишив поза увагою та не надав суду жодних пояснень з даного приводу.

Таким чином, відповідачем жодним доказом не спростовані твердження позивача щодо подвійного відображення в обліковій картці ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» сум, які були зменшені рядками 23.2 уточнюючих розрахунків: № від 13.02.2012 року та № від 29.02.2012 року, № від 31.01.2014 року та № від 31.01.2014 року, що призвело до похибки в сумі 1 102 307 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2015 року є обґрунтованою, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності свого рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчини певні дії, а саме: впорядкувати картку особового рахунку та виключити з неї зайву звітність за жовтень 2011 року (прийняту за реєстраційним номером: ) з додатком № 2 до податкової декларації (реєстраційний номер: ) та звітність за березень 2011 року (реєстраційний номер: ) з додатками № 2, 3 для уникнення подвоєння до зменшення р. 23.2 у сумі 514 984 грн., то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у її задоволенні, оскільки здійснення дій щодо виключення операцій в інформаційній системі є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією структурного підрозділу територіальних органів Міндоходів, в даному випадку відповідача.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог частково.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.