Справа № 826/338/16
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/338/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Поправки К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та стягнення суми вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Рішенням Луганської обласної ради народних депутатів від 29.03.1994 року Позивача обрано суддею Перевальського районного суду Луганської області, а з 19.08.1996 року призначено на посаду суді Стахановського міського суду Луганської області, що підтверджується копією Трудової книжки, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.17-21).

Позивач 01.04.2014 року звернувся до Вищої ради юстиції щодо внесення подання про звільнення його з посади судді Стахановського міського суду Луганської області у зв'язку з поданням Заяви про відставку (а.с.12).

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 року №634-VIII (а.с.13-15), у зв'язку з поданням заяви про відставку, зокрема Позивача звільнено з посади судді Стахановського міського суду Луганської області.

Наказом Стахановського міського суду Луганської області «Про звільнення ОСОБА_2.» від 05.08.2015 року №3 (а.с.16), відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16.07.2015 року №634-VIII, звільнено ОСОБА_2 з посади судді Стахановського міського суду Луганської області з 05 серпня 2015 року та виплачено йому компенсацію за невикористану додаткову відпустку за відпрацьований 2014 рік тривалістю 15 календарних днів.

Позивачем до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області та Державної судової адміністрації України подано Заяву про виплату вихідної допомоги від 26.10.2015 року Вих. №2 (а.с.24-25), в якій просив здійснити письмовий розрахунок вихідної допомоги, що підлягає виплаті йому у зв'язку зі звільненням через вихід у відставку та її виплатити.

За результатами розгляду зазначеної Заяви, Листами від 17.11.2015 №П1357-15-1409/15 та від 23.11.2015 №4188/15вих Державною судовою адміністрацією України та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області повідомлено Позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати йому вихідної допомоги, оскільки положення ст. 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» виключено.

Згідно з пунктом 9 частини п'ятої ст. 126 Конституції України, в чинній на час прийняття Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року №634-VIII редакції, суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI ), в чинній на час прийняття Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року №634-VIII редакції, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку; заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади; суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Згідно з частиною третьою ст. 122 Закону №2453-VI в зазначеній редакції, повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99, у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року №1-7/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України Постанови про звільнення Позивача (16 липня 2015 року).

Крім того, як вбачається з Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2013, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII «Прикінцеві положення», абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 19 листопада 2013 року № 1-1/2013, за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України Постанови про звільнення з посади, а не дата подання Позивачем Заяви про відставку до Вищої ради юстиції, у Позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною зокрема, в його Постановах від 04 жовтня 2016 року у справі №№К/800/17180/16, К/800/17188/16 та Ухвалі від 10 жовтня 2016 року у справі №К/800/7829/16.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 27.01.2017 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Кузьменко В. В.

Степанюк А.Г.