Справа № 826/18612/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 січня 2017 року № 826/18612/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Балась Т.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню

спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році (далі - Комісія, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.06.2016, що оформлене протоколом від 16.06.2016 № 185, яким не підтверджено у безумовному порядку проживання (перебування) на момент аварії в зоні відчуження ОСОБА_1 та відкликно довідку № 562 від 14.01.1992 року про евакуацію з м. Прип'ять.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем в порушення вимог чинного законодаства та без урахування всіх обставин вирішено, що представлені документи, надані при черговій перереєстрації потерпілих від Чорнобильської катастрофи, не підтверджують безумовного порядку проживання (перебування) на момент аварії в зоні відчуження, а тому відповідачем відкликано довідку № 462 від 14.01.1992 про евакуацію з м. Прип'ять.

Представником відповідача подано до суду заперечення проти позову від 16.01.2017, зі змісту яких вбачається, що факт навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському технікумі промислового транспорту в період з 1985 по 1989 рік суперечить даним щодо його фактичного проживання в м. Прип'ять Київської області на момент аварії на Чорнобильскій атомній електростанції, як зазначено у довідці про евакуацію № 562 від 14.01.1992, а тому рішення прийняте комісією є цілком обгрунтованим та таким, що прийняте на основі чинного законодавства, з урахуванням усіх обставин повідомлених позивачем.

В судовому засіданні 16.01.2017 оголошено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження згідно з частиною 6 статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 на підставі довідки № 562 від 14.01.1992 був визнаний потерпілим від Чорнобильської катастрофи, на підставі чого отримав посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, відповідно до п. 2 ст. 14 Закону УРСР "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації при здійсненні чергової перереєстрації було направлено документи ОСОБА_1 щодо підтвердження його проживання на момент аварії у зоні відчуження до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Листом від 10.05.2016 № 05-59-874 Департамент соціального захисту населння Київської обласної державної адміністрації повідомив позивача, що питання стосовно підтвердження його статусу евакуйованого із міста Прип'ять Київської області буде винесене на розгляд комісії Кивїської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році.

За наслідком вказаного вище, листом від 05.07.2016 № 05-59-1271 з витягом із протоколу № 185 від 16.06.2016 комісія повідомила позивача, що представлені документи щодо підтвердження його проживання на момент аварії у зоні відчуження не підтверджують безумовного порядку проживання (перебування) на момент аварії в зоні відчужння, і зв'язку із чим вирішено відкликати довідку від 14.01.1992 № 562 про евакуацію із м. Прип'ять.

Вважаючи прийнете комісії рішення від 16.06.2016 № 185 протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся до суду.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 11 Закону №796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, крім іншого: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до ст. 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Згідно зі статтею 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (в редакції, чинній на час видачі посвідчення) потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989 № 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

В подальшому, постановою КМУ №51 від 20.01.1997 р. було затверджено новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.4 Порядку, аналогічно зазначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Положення встановлено, що посвідчення видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки №3 або №4).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 51 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Комісію Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, що є додатком до розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації від 5 листопада 1998 року № 594 (надалі - Положення № 594), відповідач є колегіальним органом і утворюється розпорядженням голови облдержадміністрації.

Згідно з пунктом 3 Положення № 594, основним завданням Комісії є всебічне і об'єктивне вивчення документів осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, при визначенні статусу яких виникли спірні ситуації.

Відповідно до пункту 4 Положення № 594 комісія в межах своїх повноважень приймає рішення, зокрема:

- про визнання статусу учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- про визнання статусу евакуйованих із зони відчуження в 1986 році;

- про визнання факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Згідно з пунктом 5 Положення Комісія має право запитувати від райдержадміністрацій, міськвиконкомів, підприємств, установ і організацій необхідну інформацію і документи, які б сприяли прийняттю об'єктивних рішень.

При розгляді відповідних справ Комісія може запрошувати на свої засідання і заслуховувати пояснення як заявників, так і окремих посадових осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для визнання відповідачем виданого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 Б, таким, що видано безпідставно, стала непідтвердженість у безумовному порядку проживання (перебування) позивача на момент аварії у зоні відчуження м.Прип'ять.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач дійсно з вересня 1985 року навчався в Дніпропетровському технікумі промислового транспорту.

Як зазначив позивач, в період навчання він проживав у своєї тітки - ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку із чим позивачем повідомлено, що він жодного дня не мешкав у гуртожитку технікуму та не був там прописаний.

В матеріалах справи міститься довідка від 20.04.2016 № 140, видана Державним вищим навчальним закладом "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж" про те, що в період навчання з 01.09.1985 по 01.07.1989 в Дніпропетровському технікумі промислового транспорту, ОСОБА_1 не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4

Водночас, суд приходить до висновку, що лист Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський транспортно-економічний коледж" від 20.04.2016 № 140 не спростовує усі раніше видані довідки, оскільки вказаним листом надана лише загальна інформація щодо організації та проведення навчального процесу в даному навчальному закладі, і вказаний лист не свідчить про те, що ОСОБА_1 не міг 26.04.1986 року знаходитись в м.Припять у батьків, як зазначає позивач.

Також, зазначена обставина підтверджується копією заяви № 1439 від 12.08.1986 в якій зазначено, що адреса проживання до евакуації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, - АДРЕСА_2, однак зазначене вище не є безумовною обставиною того, що за весь період навчання позивач не приїздив до батьків, а лише підтверджує той факт, що він дійсно не проживав у гуртожитку.

Позивач суду повідомив, що напередодні травнених свят у 1986 році, як зазвичай іноді у вихідні та завжди у святкові дні, він відвідував батьків у м. Прип'ять за адресою свого постійного місця проживання.

В матеріалах справи наявна копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 від 15.11.2016 № 763, яка засвідчує той факт, що 24.04.1986 громадянин ОСОБА_3 проводжав ОСОБА_1 на поїзд "Дніпропетровськ-Київ" для його поїздки до батьків на травневі свята до міста Прип'ять.

Згідно з довідкою № 1316-б від 11.06.1986, видана ОСОБА_4 - батьку позивача, який працював оператором ЛВТХ Чорнобильської АЕС, останній був евакуйований з міста Припять та виплачено одноразова грошова допомога на чотирьої осіб: діти - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 та мати ІНФОРМАЦІЯ_6.

Крім того, довідка № 562 від 14.01.1992 року засвідчує, що ОСОБА_1 станом на 26 квітня 1986 року проживав та був прописаний у АДРЕСА_3 та 27 квітня 1986 року був евакуйований та має встановлену категорію ІІ на компенсації та пільги як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до розділу ІУ ст. 19 Закону УРСР "Про статус і соцальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно. Факт навчання позивача у період з 01.09.1985 року та перебування у місті Дніпропетровську не спростовує обставин, які були встановлені згідно з довідкою від 14.01.1992 року № 562, а саме факту перебування під час аварії на Чорнобильскій АЕС за адресою свого постійного проживання та проживання своєї родини, зокрема, батьків позивача та сестри у місті Прип'ять та евакуації 27.04.1986 року.

При цьому, суд враховує вимоги статті 8 КАС України, частиною першою якої установлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги визнаються судом обгрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.06.2016, що оформлене протоколом від 16.06.2016 № 185, яким не підтверджено у безумовному порядку проживання (перебування) на момент аварії в зоні відчуження ОСОБА_1 та відкликно довідку № 562 від 14.01.1992 року про евакуацію з м. Прип'ять.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя Т.П. Балась