Справа № 307/1756/13-а, 6а-307/4/16
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 876/2299/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року про поворот виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року у справі № 307/1756/13-а за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Дубівське управління праці та соціального захисту населення 03.02.2016р. звернулось в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2013р. про поворот виконання рішення суду у справі №307/1756/13-а за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Змінено спосіб та порядок виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року та додаткової постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Дубівського управління праці та соціального захисту населення грошові кошти в розмірі 110 471 грн. 09 коп..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви Дубівського управління праці та соціального захисту населення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та порушено норм процесуального права. Вказує, що із поданих заяви та доданих документів були прийняті судові рішення, що не скасовані апеляційною чи касаційною інстанціями. Відтак, вважає, що не може бути повороту виконання судового рішення за відсутністю скасованого такого судового рішення.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року та додатковою постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року, які були залишені без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та стягнуто з відповідача в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 100 471,09 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

На підставі вказаної постанови суду, згідно повідомлень № 854 від 24 листопада 2014 року, № 954 від 22 грудня 2014 року та № 37 від 20 січня 2015 року про безспірне списання коштів з рахунку боржника, Дубівським управлінням праці та соціального захисту населення було виплачено ОСОБА_1 110 471 грн. 09 коп..

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2015 року постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року, додаткову постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 307/1756/13-а скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

У вищезазначеній ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2015 року зазначено, що спір у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди не стосувався порушення законодавства про оплату праці, а стосувався спору про поновлення на публічній службі, де повинно було ставитись питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу є компенсацією втраченого заробітку, а не заробітною платою у розумінні статті 1 Закону України «Про оплату праці» та статті 94 КЗпП України, тобто, отримані ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 471,09 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди не є заробітною платою чи іншим грошовим утриманням у відносинах публічної служби.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2015 року справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Задовольняючи заяву Дубівського управління праці та соціального захисту населення про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року та додаткову постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2015 року справу залишено без розгляду, містяться наявні підстави допустити поворот виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року та додаткової постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року та зобов'язати позивача повернути відповідачу грошові кошти у розмірі 110 471 грн. 09 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України та ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011р. №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

При цьому, відповідно до ст.239 КЗпПУ у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. З цих же підстав допускається стягнення з працівників сум, виплачених їм відповідно до раніше прийнятого рішення комісії по трудових спорах при повторному розгляді спору.

Матеріали справи засвідчують, що 17 травня 2013 року у справі № 307/1756/13-а було відкрито провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди ( а.с. 13). При цьому, не було звернуто уваги на дотримання строків звернення при поданні позову такого виду, зважаючи на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2010 року (а.с. 67). В подальшому, у справі № 307/1756/13-а було винесено судове рішення від 19.09.2013 року про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яке залишене без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 року ( а.с. 108). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.09.2014 року постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року, додаткову постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 307/1756/13-а скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

З матеріалів справи видно, що згідно Повідомлення про безспірне списання коштів з рахунка боржника від 24.11.2014р. № 854 на виконання виконавчого листа по вказаній справі УДКСУ у Тячівському районі з рахунка боржника - Дубівського управління соціального захисту, було списано 110 471,09 гривень.

Ухвалою Тячівського районного суду від 01.04.2015р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 13.04.2015р.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку наявні підстави забезпечити поворот виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року та додаткової постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2013 року в адміністративній справі №307/1756/13-а за позовом ОСОБА_1 до Дубівського управління праці та соціального захисту населення про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Дубівського управління праці та соціального захисту населення грошові кошти в розмірі 110 471 грн. 09 коп.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року про поворот виконання постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2013 року у справі № 307/1756/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 30.01.2017 року.