Справа № 825/987/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/987/16 Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А
26 січня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційні скарги Чернігівського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України та просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновку та заяви ОСОБА_1 з доданими документами про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20. 12. 1991 року № 2011 -XII; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошово» допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати розпорядника бюджетних коштів - Міністерство оборони України розглянути на засіданні постійно діючої комісії заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII.
Свої вимоги мотивує тим, що заяву на отримання одноразової грошової допомоги позивачем було подано 30 листопада 2015 року і він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому п.п. б пункту 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII в редакції з 1 січня 2014 року, а саме: інвалідам війни ІІІ групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
При цьому, зазначає, що протиправною бездіяльністю щодо не розгляду його заяви про виплату одноразової грошової допомоги, Міністерство оборони України порушило його законне право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, яка настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, що мали місце під час виконання ним обов`язків військової служби, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2016 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язано розпорядника бюджетних коштів - Міністерство оборони України розглянути на засіданні постійнодіючої комісії заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.
Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 в 1980-1982 роках проходив строкову військову службу у військових частинах НОМЕР_1 , НОМЕР_2 Прикордонних військ КДБ СРСР.
При виконанні обов`язків військової служби по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній республіці Афганістан в 1982 році ОСОБА_1 поранення: ЗЧМТ, контузія головного мозку і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується Протоколом від 24.12.2013 № 3283.
Відповідно до наказу від 28.03.1982 № 85 позивач був звільнений з військової служби.
17.03.2015 року Чернігівською міською МСЕК ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інваліда війни.
26.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до Державної Прикордонної служби України з відповідною заявою, але 23.12.2015 його було повідомлено, що питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядатись Міністерством оборони України.
30.11.2015 позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому 17.03.2015 року Чернігівською МСЕК ІІІ групи інвалідності, додавши до заяви документи визначені в пункті 11 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.
Чернігівським ОВК листом від 03.12.2015 року № 6741 позивачу повернуто його документи без реалізації.
03 червня 2016 року за вих. № 2032 Чернігівським було повідомлено позивача про те, що його заява помилково йому повернута та запропоновано позивачу надати відповідні документи для їх добровільного направлення ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу МО України.
14 червня 2016 року за вих. № 5/2484с Чернігівським ОВК позивача було проінформовано про те, що для направлення його документів на адресу МО України йому необхідно надати належним чином завірені на відповідність оригіналам копії документів або оригінали.
23 червня 2016 року за вих. № 2285 приймаючи до уваги те, що необхідних документів позивач не надав, ІНФОРМАЦІЯ_4 знову було запропоновано позивачу надати належним чином завірені копії документів або надати оригінали для того, щоб ІНФОРМАЦІЯ_4 на їх підставі міг завірити відповідні копії документів.
14 липня 2016 року за вих. № 1811 після надання позивачем до Новгород-Сіверського об`єднаного міського військового комісаріату, де він перебуває на обліку, оригіналів відповідних документів, їх копії були завірені військовим комісаріатом та направлені на адресу Чернігівського ОВК.
15 липня 2016 року за вих. № 5/2922с Чернігівським ОВК заява позивача з доданими документами щодо призначення одноразової грошової допомоги була направлена на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
24.10.2016 року Начальником управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України повернуто до Чернігівського ОВК документи ОСОБА_1 , оскільки надіслані документи підтверджують проходження останнім військової служби та звільнення з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР, а тому згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2014 року № 51 «Про організацію в Державній прикордонній службі України роботи з призначення та виплати одноразової грошової допомоги» виплата одноразової грошової допомоги здійснюється особам звільненим з прикордонних військ.
02.11.2016 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 була надана відповідь позивачу, що оскільки звільнення останнього відбулося з прикордонних військ, то виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи , наданим пояснення та матеріалам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.
Порядок та умови, виплати грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в різний період часу регулювались наступними прийнятими Кабінетом Міністрів України нормативно правовими актами: Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб»; Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).
Згідно з п.4 ч.2 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до ч. 1 статті 16-2 Закону у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 17.03.2015 року - день встановлення позивачу інвалідності третьої групи.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року у справі № К/800/1679/14.
Аналізуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року № 21-135а15.
Таким чином, що при розгляді заяви та документів позивача про нарахування та виплату грошової допомоги відповідач повинен був врахувати Постанову Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Відповідно до п. 6, 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 975, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, призначення і виплата одноразової допомоги здійснюється на підставі документів. У разі неподання повного комплекту документів (наприклад відсутності свідоцтва про смерть у разі загибелі військовослужбовця), підстав для призначення одноразової допомоги немає.
При цьому, згідно пункту 13 цієї Постанови, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань (п.2 наказу).
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, порядок призначення та виплати допомоги, що відповідає чинному законодавству полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
В силу пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на письмові поясненя Адміністрації Державної прикордонної служби України, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що на цей час жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР.
Відсутні також і нормативні приписи, які зобов`язують, або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.
Позивач проходив строкову військову службу у військових частинах 2420, НОМЕР_2 , що входили до складу прикордонних військ КДБ СРСР, та був звільнений з останніх військових частин в запас.
З цього приводу слід зазначити, що Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Раді Міністрів СРСР).
Прикордонні війська КДБ СРСР, відповідно до статті 4 «Закона Союза Советских Социалистических Республик «О всеобщей воинской обязаности» від 12 жовтня 1967 року, вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 1 вересня 1939 року по 21 березня 1989.
Враховуючи викладене Державна прикордонна служба України до військових частинах 2420, 2047 Прикордонних військ КДБ СРСР жодного відношення ніколи не мала.
На підставі зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає саме Міністерство оборони України розглянути заяву щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності.
За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи та надано належної оцінки на підставі яких суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності має вирішувати Міністерство оборони України та враховуючи відсутність рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги про відмову або про виплату допомоги позивачу, суд для відновлення позивача у його порушених правах вважає за необхідне зобов`язати Чернігівський військовий обласний військовий комісаріат оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та зобов`язати розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України розглянути на засіданні постійнодіючої комісії заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2016 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.
(Повний текст виготовлено 26 січня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.