Справа № 344/1402/14-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 р. № 876/7696/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року у справі №344/1402/14-а за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - Управління), просили, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.03.2014, визнати протиправними та скасувати розпорядження від 18.07.2013, яким встановлено припинення виплат пенсій позивачам в попередньому розмірі; зобов'язати відповідача повернути ОСОБА_2 17979,44 грн. недоотриманої з 01.08.2013 по 17.03.2014 пенсії, ОСОБА_3 - 7485,12 грн. недоотриманої з 01.08.2013 по 17.03.2014 пенсії, а всього - 25 464,56 грн.; визнати дії Управління щодо стягнення з ОСОБА_2 на підставі розпорядження б/н від 18.07.2013 суми надміру виплаченої пенсії в розмірі 116 357,89 грн. і стягнення з ОСОБА_3 на підставі розпорядження №188138 від 18.07.2013 суми надміру виплаченої пенсії в розмірі 44 166,12 грн. протиправними; зобов'язати Управління припинити стягнення сум надміру виплаченої пенсії та продовжити виплату пенсії в попередньому розмірі.

17.08.2016 позивачами, після касаційного перегляду справи, подано доповнення до позовної заяви, згідно з яким позивачі просять: визнати дії відповідача неправомірними, такими, що не мають права безпідставно укорочувати пенсію та робити стягнення з позивачів; повністю повернути стягнуті пенсії з добавками, які були передбачені законами за цей період; виплачувати надалі позивачам пенсії в повному обсязі із добавками, передбаченими законодавством України, повернути витрати на суд і судовий збір згідно квитанцій в розмірі 1 079,56 грн.; відшкодувати витрати на проїзд до Львова на 2 суди за 2 особи та за 1 особу на 1 суд до м.Києва на загальну суму 234,92 грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2016 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження від 18.07.2013 року про перерахунок пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без врахування довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; визнано протиправним та скасовано розпорядження від 18.07.2013 року про перерахунок пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, без врахування довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську, ідентифікаційний код 20550895, здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 недоотриману пенсію за період з 01.08.2013 року по 17.03.2014 року з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 недоотриману пенсію за період з 01.08.2013 року по 17.03.2014 року з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську щодо утримання з ОСОБА_2 суми надміру виплаченої пенсії при перерахунку пенсії без врахування довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську щодо утримання з ОСОБА_3 суми надміру виплаченої пенсії при перерахунку пенсії без врахування довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську припинити стягнення з ОСОБА_2 суми надміру виплаченої пенсії з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб» та продовжувати виплату пенсії з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську припинити стягнення з ОСОБА_3 суми надміру виплаченої пенсії з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб» та продовжувати виплату пенсії з врахуванням довідки про зарплату, виданої кооперативом «Скарб»; в решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, просять змінити постанову Івано-Франківського міського суд Івано-Франківської області від 19.09.2016 та позов задовольнити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що відповідачем не доведено ні одному суду недостовірності внесених записів. Ні один з попередніх судів не визнали довідки з кооперативу «Реставратор» фіктивними. Апелянти не були посадовими особами кооперативу «Реставратор», а робітниками. Зміст у всіх довідках однаковий. Довідки, видані кооперативом «Реставратор» не фіктивні. Вказують, що судом першої інстанції жодних причин не досліджено і не обмотивовано позовних вимог в частині правовідносин щодо кооперативу «Реставратор».

В судовому засіданні позивачі подану апеляційну скаргу підтримали, відповідач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення позивачів в їх сукупності суд апеляційної інстанції приходить переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що з 18.12.1998 ОСОБА_2, а з травня 2005 року ОСОБА_3 призначено пенсію за віком.

Листом Управління Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області від 11.07.2013 №2845/03 ОСОБА_2 повідомлено, що на виконання комплексної перевірки відділом внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (у квітні 2013 року) проведено зустрічну перевірку документів, виданих кооперативами «Скарб» і «Реставратор» в Архівному відділі Івано-Франківського міськвиконкому.

Згідно з вказаним листом за результатами зустрічної перевірки документів кооперативу «Скарб» встановлено, що в архів передані документи кооперативу, в тому числі відомості про заробітну плату за 1989-1993 роки, в яких членами кооперативу значаться тільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не зазначено інших працівників. Не має документів щодо підтвердження роботи в кооперативі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими підписана в якості керівника і головного бухгалтера довідка про зарплату на ім'я ОСОБА_2 від 05.10.1998 №739 за період з вересня 1989 по грудень 1992. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_3 довідка про заробітну плату, видана кооперативом «Скарб» 10.06.2004 №3, підписана керівником ОСОБА_2 та головним бухгалтером ОСОБА_3 Немає даних в архіві щодо підтвердження трудової діяльності після 1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Крім того, на довідках виданих на ім'я позивачів, на кутовому штампі та на печатці кооперативу «Скарб» вказано УРСР.

Щодо достовірності довідок виданих кооперативом «Реставратор», то у листі від 11.07.2013 зазначено, що можливості перевірити їх немає, так як не відоме їх місце знаходження (в архівні установи документи кооперативу не передавались). Однак, при співставленні довідок про зарплату, неозброєним оком видно, що підписи керівника та бухгалтера на довідці від 1990 року та довідці від 2004 року є різними; також на штампі та печатці цього кооперативу вказано УPCP (т.1 а.с.24, 25).

Враховуючи не підтвердження достовірності довідок про заробітну плату, виданих кооперативами «Скарб» та «Реставратор», з 01.08.2013 відповідачем перераховано розміри пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без врахування довідок про зарплату за період роботи в кооперативах «Скарб» та «Реставратор».

Як встановлено з листа Управління від 07.10.2013 №175/К-8 згідно розпорядження відділу з призначення пенсій від 18.07.2013 та рішення від 29.07.2013 з 01.01.2004 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії без врахування довідок про зарплату, виданих кооперативами «Скарб» та «Реставратор», в результаті якого зменшився розмір пенсії. За період з січня 2004 по липень 2013 встановлено переплату на загальну суму 116 357,89 грн. (т.1 а.с.65-69).

Відповідно до листа Управління від 07.10.2013 №176/К-8 згідно розпорядження відділу з призначення пенсій від 18.07.2013 та рішення від 29.07.2013 з 27.05.2005 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії без врахування довідок про зарплату, виданих кооперативами «Скарб» та «Реставратор», в результаті якого зменшився розмір пенсії. За період з травня 2005 по липень 2013 встановлено переплату на загальну суму 44 166,12 грн. (т.1 а.с.70-74).

Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо врахування довідок про зарплату, виданих кооперативом «Скарб», проведення відповідно перерахунку та виплати недоотриманої пенсії позивачам з врахуванням зазначених довідок, припинення стягнення сум надміру виплаченої пенсії з врахуванням довідок про зарплату, виданих кооперативом «Скарб» та продовження виплати пенсії з врахуванням таких довідок позивачами не оскаржується, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, вказане не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Щодо врахування довідок про заробітну плату, виданих кооперативом «Реставратор», при перерахунку та виплаті пенсії, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзаців 4 та 5 ч.1 ст.40 Закон №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином необхідною умовою призначення особі пенсії є встановлення, зокрема страхового стажу особи та розміру заробітної плати (доходу) такої особи, отриманої нею.

Відповідно до п.2.10 Розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №22-1) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень чинного законодавства України обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є беззаперечне підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами (особові рахунки, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), іншого чинним законодавством не передбачено.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15.12.2015 (справа №2-а/576/29/14), від 17.03.2015 (справа № 21-11а15) та від 04.11.2015 (справа № 539/4466/14-а).

Пенсійний фонд України у листі від 29.12.2011 р. №30021/02-20 «Щодо підтвердження заробітної плати для обчислення пенсії первинними документами» повідомив, що підтвердження даних про довідки про заробітну плату встановлюється за результатами перевірки підстав її видачі, проведеній спеціалістами органів Пенсійного фонду України на підприємствах, в установах, організаціях.

Механізм організації та здійснення нагляду структурними підрозділами органів праці та соціального захисту населення, на які покладені функції здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) і виплати пенсій органами Пенсійного фонду України визначено Порядком здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.01.2007 за № 1-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.01.2007 р. за № 57/13324 (далі - Порядок №1-1).

Згідно з п.1.3 Порядку №1-1 нагляд здійснюється за напрямками: а) правильність та своєчасність призначення (перерахунку) пенсій; б) правильність та своєчасність нарахування, виплати та припинення виплати пенсій.

Відповідно до п.2.2.2 Порядку №1-1 у ході здійснення нагляду за правильністю та своєчасністю нарахування, виплати та припинення виплати пенсії провадяться перевірка правильності нарахування та складання документів для виплати пенсій через підприємства, установи, організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій; перевірка виплати пенсій за разовими дорученнями при зміні місця проживання, виїзді на постійне місце проживання за кордон та в інших випадках; перевірка правильності виплати пенсій особам, які перебувають на повному державному утриманні; перевірка правильності проведення відрахувань з пенсій та утримання надміру виплачених сум пенсій; перевірка правильності виплати допомоги на поховання та виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера; перевірка правильності здійснення індексації пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що при проведенні перевірки Управлінням встановлено неможливість перевірки достовірність довідок, виданих кооперативом «Реставратор», так як в архівні установи документи кооперативу не передавались.

З врахуванням вимог ст.159 КАС України щодо обґрунтованості судового рішення, Львівським апеляційним адміністративним судом скеровано листи від 16.12.2016 (вих.№К3051/16) у ГУ ДФС у Івано-Франківській області та ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області про скерування інформації щодо сплати Кооперативом «Реставратор» прибуткового податку з доходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період роботи з 1988 року по 1993 рік у вказаному кооперативі.

Відповідно до листа ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 12.01.2017, в державному реєстрі фізичних осіб ДФС України інформація про суми нарахованих (виплачених) доходів і сум утриманих (сплачених) з них податків фізичних осіб накопичується лише з 1998 року. До цього періоду, чинним на той час законодавством, не було передбачено надходження до державних податкових органів відомостей про суми виплачених доходів та утриманих податків. За інформацією про суми виплачених доходів та утриманих податків за період до 1998 року, в зв'язку з відсутністю зазначених даних в органах ДФС, звертатись до податкового агента (кооператив «Реставратор»), який виплачував доходи вказаним фізичним особам, а у разі його ліквідації - до державного архіву області (міста).

Водночас, документи долучені позивачами до матеріалів справи не є первинними документами в розумінні ч.1 ст.40 Закон №1058-IV, а тому не можуть оцінюватись судом як належні та допустимі докази, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії відповідно до даних довідок, виданих кооперативом «Реставратор».

Таким чином, враховуючи відсутність документів кооперативу «Реставратор» у архівній установі, а відтак не підтвердження виданих ним довідок про заробітну плату позивачів первинними документами, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позову в цій частині.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що в силу приписів ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2013 у справі №809/2681/13-а, яка залишена в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013, встановлено, що жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допущено не було, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб'єкта владних повноважень не було (т.1 а.с.62-63, ст.89-90).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2014 (номер К/800/5478/14) відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та з врахуванням положень статті 94 КАС України на користь позивача правомірно стягнено 584,64 грн. витрат по оплаті судового збору та 97,07 грн. витрат по оплаті проїзду з м.Івано-Франківська до м.Львова.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що розподіл судових витрат здійснюється відповідно до інстанційної підсудності адміністративної справи та може бути змінений при зміні рішення суду першої інстанції або ухваленні нового рішення судом апеляційної чи касаційної інстанції. Підстав для зміни судового рішення в частині розподілу судових витрати суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 94, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року у справі №344/1402/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текси Ухвали складено 26.01.2017р.