Справа № 806/2287/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м.Житомир справа № 806/2287/16

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А. ,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування рішення від 29.09.2016 №,

встановив:

Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення заступника начальника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.09.2016 №.

В обгрунтування позову зазначив, що отримавши рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.09.2016 №, позивачем було проведено перевірку звіту суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування та встановлено, що при наборі звіту по ЄСВ, бухгалтером випадково допущено механічну помилку у розмірі суми грошового забезпечення, що призвела до неправильного автоматичного розрахунку по єдиному соцільному внеску. З огляду на це, був поданий уточнюючий звіт. Вказані помилки були враховані при формуванні звіту у квітні 2016 року, зокрема у відповідні таблиці вносилися коригування. За результатами службового розслідування встановлено, що єдиний внесок з грошового забезпечення та заробітної плати працівників нараховувався, утримувався правильно, своєчасно та в повному обсязі. Тобто, порушення вимог закону позивачем не відбулося, з огляду на що у відповідача були відстутні підстави для застосування штрафних санкцій до підприємства. Таким чином, просить позов задовольнити повністю та скасувати рішення.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв"язку з підготовкою додаткових матеріалів по справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАСУ адміністративна справа має бути вирішена протягом розумного строку , але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд не вбачає поважності причин неявки відповідача в судове засідання, тому підстав для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи не має.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Житомирський ЗВВСП, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судом, Житомирським зональним відділом Військової служби правопорядку 13.05.2016 було подано до Житомирської ОДПІ звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

У вказаному звіті позивачем у таблиці № 4 у рядку 1 графи 3 загальну суму грошового забезпечення вказано - 9092014,07 грн., суму нарахованого ЄСВ зазначено як 2000243,10 грн.(а.с.16-17)

Відповідні дані, вказані самостійно позивачем було відображено контролюючим органом.

В подальшому, 24.05.2016, Житомирським ЗВВСП у звязку з виявленням помилки у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за квітень 2016 року, що стосувалась суми нарахованого ЄСВ було сформовано та подано відповідачу уточнюючий звіт з відкоригованою сумою грошового забезпечення на 909014,07 грн. та відповідно і суму нарахованого ЄСВ за квітень 2016 вказано як 199983,10 грн.(а.с.19-20)

29.09.2016 Житомирською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області прийнято рішення №, яким на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування", за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 21.05.2016 до 21.06.2016 застосовано штраф у розмірі 297082,17 грн. та нараховано пеню у сумі 45915,14 грн. (а.с.10),

Позивач оскаржив спірне рішення в адміністративному порядку, в результаті чого Головним управлінням ДФС у Житомирській області прийнято рішення про залишення скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - № від 29.09.2016, без змін (а.с.11-14).

Вважаючи, що спірним рішенням неправомірно застосовані штрафні санкції, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі-єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 ч. 1 ст.1 Закону України від 08.07.2010 № 2464 передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є в тому числі особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Разом з тим, в ч.8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464 зазначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.11 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників накладається штраф, у розмірі -20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування і формою згідно з додатком 12 до Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків за вказані періоди.

Згідно із ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 та п. 5 Розділу VII Інструкції № 449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

З аналізу вищезазначеного випливає, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску, податковий орган до платника застосовує фінансові санкції. При цьому, для нарахування штрафу та пені, слід встановити факт невиконання платником обов'язку зі сплати сум єдиного внеску.

Судом встановлено, що рішення № від 29.09.2016, яким до позивача застосований штраф у розмірі 297082,17 грн. та нарахована пеня у сумі 45915,14 грн. за період з 21.05.2016 до 21.06.2016 винесено за несвоєчасну сплату єдиного внеску.(а.с.10)

Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, при формуванні звіту за квітень 2016 про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування бухгалтером допущено механічну помилку, а саме, у Таблиці №4 у рядку 1 графи 3 загальну суму грошового забезпечення вказано - 9092014,07 грн. (помилковою є цифра 2), що призвело до неправильного автоматичного розрахунку по ЄСВ 20% в сумі 2000243,10 грн.(а.с.16-17)

За приписами п.1,2 розділу 5 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування", який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.

Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми "скасовуюча", "додаткова", цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, в уточнюючому звіті були виправлені технічні помилки та вказані правильні суми: в рядку 1 графи 3 сума нарахованого грошового забезпечення - 909014,07 грн. та в рядку 3 графи 3 - сума нарахованого ЄСВ - 199983,10 грн., в рядку 7, 7.1 "Зміст помилки" вказано на яку суму зменшити єдиний внесок - 1800260,00 грн.

24.05.2016 Житомирським ЗВВСП відповідачу було направлено звіт за квітень 2016 року, в якому дана помилка врахована та виправлена.

Допущену помилку виправлено шляхом зменшення суми єдиного внеску на 1800260,00 грн. у рядку 7, 7.1 Таблиці 4 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв"язку з вагітністю та пологами".

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача були направлені письмові пояснення від 24.05.2016 №1765, згідно яких було повідомлено та роз"яснено про допущену помилку. (а.с.21)

Тобто, порядок виправлення помилки у фінансовій звітності Житомирським ЗВВСП було дотримано.

Крім того, Житомирським ЗВВСП єдиний внесок за спірний період нараховувався, утримувався правильно, своєчасно і в повному обсязі перераховувався про що свідчать долучені до матеріалів справи документи, зокрема, меморіальні ордера та платіжні доручення.(а.с.25-27,36-37).

Можливість виправлення помилок передбачена розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, та рядками 6 та 7 у таблиці 4 Звіту з ЄСВ, що і було зроблено Житомирським зональним відділом Військової служби правопорядку у травні 2016 року.

Об'єктом правопорушення, визначеного частиною 2 пункту 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об'єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов'язань у передбачених Законом розмірах. Відповідальність за частиною 2 пункту 11 статті 25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми. В цьому випадку сума штрафу становитиме 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Зміст цієї правової норми пов'язує притягнення до відповідальності платника єдиного внеску з подією донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, та не передбачає застосування штрафних санкцій за помилкове відображення сум єдиного внеску у відповідному звіті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем було сплачено єдиний внесок в повному обсязі. Помилка у поданні звіту єдиного внеску, яка була виявлена, не є правопорушенням у розумінні частини 2 пункт 11 статті 25 Закону, оскільки вся сума грошового зобов'язання, що визначена позивачем, сплачена у відповідності до норм законодавства та була перерахована до бюджету у встановлені законом терміни.

Таким чином, сплата єдиного внеску з юридичних осіб відбулась у відповідному розмірі, який передбачений законодавством України та не породжує збитків, завданих бюджету України. Це в свою чергу виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій у межах даних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність рішення органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд враховує, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів. Рішення, вчинення дії суб'єктом владних повноважень повинно бути прийнято (вчинено) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного рішення діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи, несправедливо, необґрунтовано та з використанням повноваження всупереч меті, з якою це повноваження надано.

Крім того, суд зазначає, що у даному випадку, механічна помилка при формуванні звіту не призвела до ненадходження відповідної суми у визначений строк.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій від 29.09.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення від 29.09.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відшкодувати Житомирському зональному відділу Військової служби правопорядку сплачений судовий збір в сумі 5144,95 грн. (п'ять тисяч сто сорок чотири гривні дев'яносто п'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 30 січня 2017 р.