Справа № 243/255/17-а
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/255/17-а

Провадження № 2-а/243/96/2017

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до лейтенанта поліції інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07.01.2017 року, близько 10-15 год., він керував автомобілем вантажного фургона малотоннажного марки ИЖ-27175-036 (тип транспортного засобу: вантажний фургон малотоннажний - В, колір червоний, державний реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, рік випуску: 2008) та рухався по вул. Донецькій м. Кремінна Луганської області. Автомобіль, яким керував ОСОБА_1, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 29.01.2014 року. ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 дозвіл на право керування своїм автомобілем.

На вул. Донецькій у м. Кремінна Луганської області ОСОБА_1 був зупинений інспектором роти № 3 Батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області, відрекомендувався позивачу лейтенантом поліції ОСОБА_2, який на обочині проїжджої частини вул. Донецької м. Кремінна Луганської області безпідставно та протиправно склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 930640 від 07.01.2017 року, в якій було написано, що: «07.01.2017 року о 10 год. 15 хв. у м. Кремінна на вулиці Донецькій, керував автомобілем ИЖ з н/з НОМЕР_2 до якого встановлене додаткове обладнання (холодильне обладнання) без узгодження таких дій з відповідними органами у встановленому законом порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)». На підставі ст. ст. 33, 284 КУпАП інспектор поліції у вказаній постанові прийняв рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. При цьому відеофіксація нібито виявленого поліцейським правопорушення не проводилась.

Позивач не погодився з доводами лейтенанта поліції ОСОБА_2 та зауважив останньому перед прийняттям рішення у постанові по справі про адміністративне правопорушення, що його рішення незаконне та інспектор грубо порушує конституційні права ОСОБА_1 на захист. Але лейтенант поліції ОСОБА_2 зауваження позивача проігнорував, прийняв постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, чим грубо порушив право останнього на захист згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 не згоден зі складеною відносно нього постановою, оскільки Правила дорожнього руху України він не порушував. Окрім того, позивач звертає увагу на той факт, що в постанові відсутня інформація про юридичну адресу роти № 3 невідомого Батальйону поліції особливого призначення, не зазначено область України, де знаходиться цей Батальйон, зовсім відсутня чітко та повно записана адреса дислокації цієї невідомої роти № 3, у постанові не записано, який пункт «Правил дорожнього руху» порушив водій автомобіля та з ким він повинен був узгодити холодильне обладнання на автомобілі, відсутня інформація кого було визнано винним у вчиненні правопорушення, не встановлено сімейний стан, соціальний статус, наявність неповнолітніх дітей на утриманні, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення правопорушення, на чию користь необхідно сплатити штраф, тобто грубо порушені вимоги ст. ст. 34, 35 КУпАП.

Також позивач не був ознайомлений під підпис зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, відеофіксація відсутня, що неприпустимо при написанні посадовою особою постанови по справі про адміністративне правопорушення, адже це суперечить вимогам розділів № 3 та № 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Також інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 не були встановлені та письмово опитані свідки вчинення ОСОБА_1 правопорушення, адже вони були відсутні.

Позивач вважає, що відсутні будь-які законним чином зібрані та належним чином оформлені докази вчинення ним адміністративного правопорушення, та все наведене свідчить про те, що постанова не відповідає вимогам ст. ст. 33, 34, 35, 36, 254, 256, 268, 278, 279, 280, 283, 284 КУпАП та суперечить вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, а отже позивач не може бути безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він вказане правопорушення не вчиняв, Правила дорожнього руху не порушував, ніякого додаткового обладнання, в тому числі і холодильного, ОСОБА_1 не встановлював.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 930640 від 07.01.2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 3 Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 до суд не з'явився, надав суду заперечення проти задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, звернувся до суду з вимогами, які є безпідставні та не підлягають задоволенню, оскільки особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, підлягає відповідальності на підставі закону, діючого в час і по місцю здійснення правопорушення. ОСОБА_1 не вніс до протоколу про адміністративне правопорушення жодних зауважень, також він жодним чином не висловив бажання додати до протоколу заперечень чи пояснень, а до, начебто, наявності в нього бажання скористатися послугами адвоката в справі про адміністративне правопорушення, де загрожуючий йому розмір штрафу (340,00 грн.) майже в 10 разів менший ніж середня вартість послуг адвоката, є сумнівним.

ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, не має відсилки до Правил дорожнього руху України, а відтак є нормою прямої дії, і, відповідно, може застосовуватися без додаткових відсилок до будь - яких інших нормативно - правових актів.

Позивач вказує, що «в постанові не встановлено сімейний стан, соціальний статус, тобто наявність (відсутність) неповнолітніх дітей на його утриманні, що пом'якшують, чи обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення», але усі наведені обставини не мають юридичного значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та до притягнення до адміністративної відповідальності (в разі наявності складу адміністративного правопорушення). Зазначені обставини мають лише значення для визначення суворості адміністративної відповідальності в рамках верхньої та нижньої межі відповідної норми права. Однак, санкція ч. 1 ст. 121 КУпАП має фіксований розмір, який не залежить від жодних факторів. Тому обставини про сімейний стан чи соціальний стан порушника в рамках цієї справи не мали жодного значення.

Всі доводи ОСОБА_1 зводяться до відсутності с боку інспекторів достатніх доказів для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, окрім самої постанови про адміністративне правопорушення та пояснень відповідача, підтверджується фотознімками його транспортного засобу, які робилися під час складання постанови. На зазначених фотознімках зображений автомобіль червоного кольору марки «ИЖ-27175-036», 2008 року випуску, з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 , чого він не заперечує в своїй позовній заяві. На фотознімку видно, що зазначений транспортний засіб облаштований додатковим холодильним обладнанням, що не передбачено заводськими характеристиками. Жодних документів, пов'язаних з таким пере облаштуванням автомобіля, позивач не пред'явив, тому його провина у порушенні ч. 1 ст. 121 КУпАП є очевидною.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

07.01.2017 року інспектором роти № 3 Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 930640 від 07.01.2017 року (а. с. 7), з якої вбачається, що 07.01.2017 року, близько 10-15 год., ОСОБА_1 керував автомобілем по вул. Донецькій м. Кремінна Луганської області вантажного фургона малотоннажного марки ИЖ-27175-036 (тип транспортного засобу: вантажний фургон малотоннажний - В, колір червоний, державний реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, рік випуску: 2008, до якого встановлене додаткове обладнання (холодильне обладнання) без узгодження таких дій з відповідними органами, в установленому законом порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 8), автомобіль вантажного фургона малотоннажного марки ИЖ-27175-036, тип транспортного засобу: вантажний фургон малотоннажний - В, колір червоний, державний реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, рік випуску: 2008, належить на праві власності ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, інтересів та прав юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є правовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало те, що він керував автомобілем, до якого встановлене додаткове обладнання (холодильне обладнання) без узгодження таких дій з відповідними органами в установленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 не погоджується з винесеною інспектором патрульної поліції відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він інкримінованого йому правопорушення не вчиняв, та під час зупинки інспекторами поліції він не був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, постанова була складена інспектором з порушенням вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, в ній не було зазначено необхідну інформацію.

Відповідно до ст. 121 КУпАП відповідальність за ч. 1 вказаної статті настає, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за 1408/27853, зафіксовані не в автоматичному режимі справи про порушення правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягають зберіганню протягом трьох років. Матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення.

В даному випадку, обґрунтовуючи протиправність складеної відносно нього постанови, ОСОБА_1, перш за все, посилається на те, що після зупинки транспортного засобу йому не було роз'яснено працівниками поліції його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, однак, ОСОБА_1 не вніс до постанови про адміністративне правопорушення жодних зауважень, також він жодним чином не висловив бажання додати до постанови заперечень чи пояснень.

Також з дослідженого в судовому засіданні фото вбачається, що зазначений транспортний засіб облаштований додатковим холодильним обладнанням, що не передбачено заводськими характеристиками. (а. с. 20)

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 жодного доказу на обґрунтування своєї позиції суду не надав.

Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, суд приходить до переконання, що доводи позивача щодо протиправності складеної відносно ОСОБА_1 постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також те, що позивачу не було роз'яснено його права, не здійснення відеофіксації та ін., суд до уваги не приймає, розцінюючи як спосіб спроби уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Письмовими запереченнями відповідача, фотознімком та самою постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 930640 (а. с. 7), ці доводи позивача спростовані. Зі спірної постанови вбачається, що інспектор ОСОБА_2 під час її складання належним чином виконав всі необхідні вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, чітко зазначив власні прізвище, ім'я та по-батькові, зміст конкретного правопорушення у відповідних графах постанови, зазначив, у відношенні якої саме особи складено постанову та на яких підставах, вказав марку, модель та номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 Що стосується зауваження позивача щодо того, що в постанові не вказано, який конкретно пункт «Правил дорожнього руху» порушив водій автомобіля, суд не приймає до уваги, оскільки ч.1 ст. 121 КУпАП, яка встановлює відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, не має відсилки до Правил дорожнього руху України, а відтак є нормою прямої дії, відповідно, може застосовуватися без додаткових відсилок до будь-яких інших нормативно-правових актів.

Що стосується зауваження позивача щодо того, що при складанні протоколу не встановлено його сімейний стан, соціальний статус, наявність (відсутність) неповнолітніх дітей, обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення правопорушення, суд також не приймає до уваги, оскільки усі наведені обставини не мають юридичного значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та щодо притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини мають лише значення для визначення суворості адміністративної відповідальності в рамках верхньої та нижньої межі відповідної норми права. Однак, санкція ч. 1 ст. 121 КУпАП має фіксований розмір - 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (на момент притягнення до адміністративної відповідальності - 340 грн.), який не залежить від жодних факторів. Тому обставини про сімейний стан чи соціальний стан правопорушника в рамках цієї справи не мали суттєвого значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених КУпАП та іншими законами України. в ч. 2 ст. 33 КУпАП вказується, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 27 КУпАП, штрафом являється грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках та розмірі, встановлених КУпАП та іншими законами України.

В п. 5 підрозділу І розділу ХХ Податкового кодексу України вказується, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що інспектором під час винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення не були письмово опитані свідки правопорушення, адже вони були відсутні, тобто інспектором не доведено провину позивача, оскільки відповідно до п. 4.2 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122, частиною третьою статті 123, частинами першою-четвертою статті 130 КУпАП, наявність свідків є обов'язковою. В даному випадку відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, складання адміністративних матеріалів за даним правопорушенням не передбачає обов'язкову наявність свідків правопорушення.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірності складеної відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 930640 від 07.01.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

З доводів сторін та наданих суду доказів вбачається, що посадова особа інспектор роти № 3Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 вказані вимоги закону виконав, ним було прийнято рішення на підставі наявних доказів вчинення правопорушення з боку позивача, процедура притягнення особи до відповідальності була дотримана.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку судом вбачається, що оскаржувана постанова була винесена та вручена ОСОБА_1 07.01.2017 року, позивач звернувся до суду 16.01.2017 року, тобто строк звернення до суду позивачем не пропущений.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 100, 104, 159, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, інспектора роти № 3 Батальйону патрульної поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції України в Луганській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у розгляді справи. Але не були присутні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена та підписана у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв