Справа № 337/135/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Бердичевського А.І.

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бердичевського Артема Ігоровича, третя особа - Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 02.01.2017р. поліцейським Бердичевським А.І. винесена постанова серії АР №765632 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. за те, що він нібито передав керування транспортним засобом особі, яка не мала такого права. Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки справа розглянута та постанова винесена інспектором на місці їх зупинки, а не за місцем вчинення правопорушення, яким відповідно до ст.276 КУпАП є місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто УПП в м.Запоріжжі. Розглянувши справу на місці зупинки автомобілю, інспектор суттєво порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, та порушив процедуру розгляду, передбачену ст.278,279 КУпАП.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці затримання транспортного засобу та скасувати постанову серія АР №765632 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що в зазначений день та час він на автомобілі ВАЗ 21013, держномер НОМЕР_1, право керування яким він має на підставі довіреності, під'їхав на паркувальний майданчик біля торгівельного центру «Амстор», що розташований по пр..Інженера Преображенського м.Запоріжжя, і зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_4 Останній водійського посвідчення немає. З метою надання ОСОБА_4 допомоги, він сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 на водійське і вони спілкувались щодо принципу роботи приладів автомобіля. При цьому, ключ запалювання був ввімкнений, щоб було видно усі прибори. Михайло автомобілем не керував, автомобіль на майданчику не рухався. Коли до них підійшли поліцейські, то звинуватили їх в тому, що в автомобілі не працює підсвітка заднього номерного знаку. А потім і в тому, що ОСОБА_4, не маючи водійського посвідчення, керував автомобілем, а він передав йому керування. Він надав поліцейським свої документи і відносно нього було складено постанову. При цьому, постанова незаконно винесена на місці їх затримки, в той час, коли справа розглядається за місцем вчинення правопорушення, яким відповідно до рішення КСУ є місце знаходження органу, тобто УПП в м.Запоріжжі. Також поліцейським не було надано йому час для надання документів, які б могли вплинути на визначення виду та розміру адміністративного стягнення, і не з'ясовано, чи в змозі він буде сплатити штраф в розмірі 510,00грн. Крім того, пояснив, що поліцейським йому були роз'яснені його права, він пояснив ситуацію, що мала місце, будь-яких клопотань не заявляв, відкласти розгляд справи не просив, копію постанови отримав. Вважає, що поліцейські не надали доказів на підтвердження його винуватості, в його діях немає складу адміністративного правопорушення. Просить позов задовольнити.

Відповідач Бердичевський А.І. в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що під час патрулювання в складі екіпажу з Арабаджи Є.Г. вони заїхали на майданчик прилеглої території до торгівельного центру «Амстор» по пр..Інженера Преображенського м.Запоріжжя, де побачили автомобіль ВАЗ 21013, держномер НОМЕР_1, який повільно рухався, потім зупинився, потім знов почав повільно рухатись, при цьому на автомобілі не горіла підсвітка заднього держномеру. У зв'язку з цим вони включили проблискові маячки і під'їхали до даного автомобілю, водій якого зупинився. Вони підійшли до автомобіля, за кермом знаходився ОСОБА_4, ОСОБА_1 на пасажирському сидінні. Він представився, пояснив причини зупинки - порушення п.2.3в ПДР, відповідно до п.2.4 ПДР попросив надати водія документи, але у останнього їх не опинилось. Водійського посвідчення він взагалі не отримував, а паспорта також не було при собі. Документи надав ОСОБА_1, який пояснив, що він навчає ОСОБА_4 керуванню автомобілем. У зв'язку з цим їм було повідомлено про порушення ПДР і про те, що відносно кожного буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачу були роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Ніяких заперечень, клопотань з боку позивача не надходило. Він погодився з постановою, отримав її копію. Постанова винесена законно, з дотриманням вимог щодо порядку розгляду справи, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Представник третьої особи УПП м.Запоріжжя ДПП в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що під час винесення постанови поліцейський діяв відповідно до Закону, ніяких порушень в його діях не було, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який є доказом у даній справі. Доводи позивача є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, відтворивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що 02.01.2017р. близько 18.20год. екіпажем патрульної поліції в складі Бердичевського А.І. та Арабаджи Є.Г. по пр..Інженера Преображенського м.Запоріжжя, біля торгівельного центру «Амстор», був зупинений транспортний засіб ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_1, який на відповідній правовій підставі має право керування вказаним автомобілем.

ОСОБА_4 посвідчення водія в установленому законом порядку не отримував.

Постановою інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бердичевського А.І. АР №765632 від 02.01.2017р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП за те, що 02.01.2017р. в 18.20год в м.Запоріжжя по пр.Інженера Преображенського в порушення п.2.2 ПДР передав керування транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1, особі, яка не мала права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до пп. «а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пп. «ґ» п.2.9 ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог р.24 цих Правил.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.222,258,283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 ч.2 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про законність дій відповідача Бердичевського А.І. щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. і безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, суд виходить з того, що позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, через те, що ОСОБА_4 автомобілем не керував, автомобіль взагалі не рухався, вони лише сиділи в ньому та спілкувались з приводу роботи приборів. Також вказав на відсутність у поліцейських відповідних доказів.

Суд не погоджується з цими доводами позивача ОСОБА_1, оскільки вони об'єктивно спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АР 0033, який наданий суду представником третьої особи, і частково відтворений під час судового засідання.

Так, на вказаному відеозаписі чітко зафіксовані слова поліцейського про дивний рух автомобіля, безпосередньо після чого поліцейський автомобіль зупинився і поліцейський підійшов до автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_1, який знаходиться не на паркувальному місці біля торгівельного центру, а посеред майданчика прилеглої до нього території. На даному автомобілі включені задні фари, відсутня підсвітка заднього номерного знаку. За кермом автомобіля знаходиться ОСОБА_4, на пасажирському сидінні - ОСОБА_1 При цьому, останній пояснив, що він навчає керуванню автомобілем ОСОБА_4 на нейтральній території, аварійної обстановки не створюють, «мы тут по-тихоньку…». На звинувачення поліцейського в порушенні ПДР - керування автомобілем без посвідчення водія та передача керування особі, яка немає такого права, - ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 жодних заперечень не виказували.

Крім того, суд враховує, що вказані обставини позивач ОСОБА_1 фактично підтвердив і в судовому засіданні, зазначивши, що на місці події ніяких заперечень щодо дій поліцейських, відсутності в його діях порушень ПДР не виказував, ніяких клопотань не заявляв, лише після винесення постанови вирішив, що дії поліцейських є протиправними. Однак суд вважає, що юридична необізнаність позивача не є підставою для висновку про допущення відповідачем будь-яких порушень і протиправність його дій.

Зазначений відеозапис суд вважає належним та допустимим доказом, який наданий представником третьої особи на підтвердження обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Виходячи із фактичних обставин подій, які зафіксовані на зазначеному відеозаписі, в т.ч. поведінки та пояснень ОСОБА_1 безпосередньо на місці події, у суду не виникає сумнівів в достовірності та об'єктивності даного відеозапису. У зв'язку з цим суд приймає його за основу при постановленні даного судового рішення.

Також суд враховує, що позивач, заперечуючи проти порушення ним Правил дорожнього руху, не надав суду жодних відповідних доказів, як того вимагає ч.1 ст.71 КАС України. В той час, як відповідачем на підставі ч.2 ст.71 КАС України належним чином доведено правомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Таким чином, оцінивши фактичні обставини справи та докази, що їх підтверджують, суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка не має такого права, і відповідно законність підстав притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, звернувшись до суду з цим позовом, позивач обґрунтував його тим, що поліцейським був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення - справа розглянута на місці затримки автомобіля, а не за місцем знаходження УПП в м.Запоріжжі, йому не надано час для надання документів, які б могли вплинути на прийняття остаточного рішення, чим порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Суд не приймає до уваги вказані доводи позивача, оскільки вони є результатом власного суб'єктивного тлумачення норм діючого законодавства та суб'єктивної оцінки фактичних обставин події.

Так, відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, зокрема, за ст.126 КУпАП, може розглядатисья за місцем його вчинення, або за місцем обліку транспортних засобів, або за місцем проживання порушника.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015року №5-рп/15 роз'яснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення ч.1 ст.276 Кодексу, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, які порушують права і свободи особи, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб'єктом щодо цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

П.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП (в редакції, чинній на час прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення) органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. про порушення правил дорожнього руху, стаття 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача Бердичевського А.І. як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ст.126 КУпАП, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Також судом встановлено, що поліцейським Бердичевським А.І. позивачу були роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ніяких клопотань, в т.ч. щодо перенесення розгляду справи, отримання правової допомоги, надання доказів тощо, вирішення яких потребувало додаткового часу та могло вплинути на прийняття остаточного рішення, позивач не заявляв. Належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації його процесуальних прав позивачем не представлено і судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача були усі підстави вважати, що 02.01.2017р. водієм ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка не мала права керування ним; що водій ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Обставини, за яких виключалась адміністративна відповідальність були відсутні. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. було накладено в межах санкції ч.2 ст.126 КУпАП. Підстав вважати, що таке стягнення не відповідає вимогам ст.33 КУпАП, немає.

Суд вважає, що відповідач при винесенні постанови щодо позивача дотримався вимог ст.245,251,252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів. Тобто відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, що визначені Конституцією та законами України, підстав вважати винесену ним постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню, у суду немає.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.7,9,126,245,251,252,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бердичевського Артема Ігоровича, третя особа - Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30.01.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

25.01.2017