Справа № 813/2856/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року № 876/8448/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кіх О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до першого заступника начальника Головного управління ДФС у Львівській області Ганюка Руслана Володимировича про визнання діяльності протиправною та скасування рішення, -

встановив:

23.08.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до першого заступника начальника Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) Ганюка Р.В., у якому просить визнати протиправною діяльність суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС у Львівській області та скасувати рішення від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05 відповідача про результати розгляду скарги від 06.06.2016 № 2395/10.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує не неправомірність рішення відповідача від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05, яке прийняте за результатом його скарги, щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску із застосуванням штрафних санкцій, оскільки таке було винесене з порушенням порядку прийняття, без наданих актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платника, а також без участі позивача при розгляді скарги.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 закрито провадження у справі.

Із цією ухвалою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не звернув уваги на те, що позивачем оскаржувалось не лише прийняте рішення заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області Ганюком Р.В. від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05, але відповідно саме рішення № видане Франківським відділенням Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області за підписом начальника Юристовського О.В., яке було оскаржено до вищого рівня ГУ ДФС у Львівській області.

Крім того, вказує на те, що при вирішенні питання про закриття провадження у справі суд не лише повинен зазначити, що компетенція адміністративних судів не поширюється на заявлені у спорі вимоги, а й визначити, у якому порядку може бути вирішено спір.

Апелянт у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки рішення ГУ ДФС у Львівській області від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05 про результати розгляду скарги позивача від 06.06.2016 № 2395/10 не є рішенням в розумінні ст. 17 КАС України та відповідно не породжує для позивача правових наслідків, не створює для нього додаткових обов'язків, а тому не може оскаржуватись в порядку адміністративного судочинства. При цьому, такий спір не підлягає розгляду в судовому порядку, незалежно від виду судочинства, а тому при закритті провадження у справі, підстави для зазначення компетентного суду відсутні.

Крім того, додатково зазначає, що належним способом захисту права позивача є звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення № від 25.05.2016, яке породжує для нього права та обов'язки, та відповідає ознакам рішення суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Під нормативно-правовим актом необхідно розуміти офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер та розрахований на неодноразове застосування. Правовим актом індивідуальної дії є виданий суб'єктом владних повноважень офіційний письмовий документ, прийнятий на виконання нормативно-правового акта, дію якого поширено на конкретних осіб, та/або, які стосуються конкретної ситуації і є актом одноразового застосування норм права.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Порядок оскарження рішень податкового органу встановлений ст. 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 56.1-56.4 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених вказаним Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд такого рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до державних податкових служб в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, округах (на два і більше регіони).

Скарги на рішення державних податкових служб в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, округах (на два і більше регіони) подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п. 56.10 ст. 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Таким чином, положеннями ПК України передбачено право платника податків оскаржити в судовому порядку лише рішення, що прийняті уповноваженим центральним органом (ДФС) за результатами адміністративного оскарження.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що за не сплату позивачем у встановлені строки страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування Франківським відділенням Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області, прийнято рішення від 25.05.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 1494,26 грн та нарахування пені в розмірі 254,75 грн за період з 21.01.2015 по 25.04.2016.

03.06.2016 ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до ГУ ДФС у Львівській області на рішення від 25.05.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

За результатами розгляду скарги позивача ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05, яким скарга залишена без задоволення.

Вважаючи діяльність суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС у Львівській області протиправною та не погоджуючись з рішенням від 29.06.2016 № 3131/10/13-01-10-01-05 першого заступника начальника Головного управління ДФС у Львівській області Ганюка Р.В. про результати розгляду скарги від 06.06.2016 №2395/10 позивач звернувся з позовом до суду. Рішення від 25.05.2016, щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені, ОСОБА_2 не оскаржувалося, про що він сам ствердив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що оскаржуване рішення не є рішенням в розумінні ст. 17 КАС України та відповідно не породжує для позивача правових наслідків, не створює для нього додаткових обов'язків, а тому не може оскаржуватись в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, вказане рішення не спричиняє настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права, обов'язки та законні інтереси позивача, що, в свою чергу, виключає можливість оскарження в судовому порядку, незалежно від виду судочинства, а тому при закритті провадження у справі, підстави для зазначення компетентного суду відсутні.

Частиною 1 статті 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року про закриття провадження у справі № 813/2856/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 27.01.2017.