Справа № 335/8641/16-а (2-а/335/283/2016)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 рокусправа № 335/8641/16-а (2-а/335/283/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року у справі №335/8641/16-а (2-а/335/283/2016) за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 28 липня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізької міської ради, згідно з яким, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької міської ради №59 від 30.06.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішення прийнято з порушенням Закону та рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч.14 ст. 46, ч.1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо, відповідно до приписів цих рішень, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року та постанову Верховного Суду України від 04.06.2013 року у справі №21-64а13, оскільки скасуване рішення Запорізької міської ради №43 від 24.03.2010 року «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації» виконано не було. Крім того, відповідач вказує на те, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2015 року розірвано договір оренди №5/13 від 04.12.2002 року, а отже позивач не є орендарем та втратив право на приватизацію спірного нежилого приміщення шляхом викупу.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 43 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації» вирішено включити до переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації обєкт, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко, 22 (приміщення № 39 підвалу літ.А-3) (а.с.28).

Рішенням Запорізької міської ради № 59 від 30.06.2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.03.2010 року № 43 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації» внесено зміни до рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 43 та виключено пункт 18 додатка до рішення міської ради нежитлове приміщення площею 116.6 кв.м на бул.Шевченка,22; орендар: покупець фізична особа ОСОБА_1 (а.с.76).

Законність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До виключної компетенції відповідної ради згідно з пунктом 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку обєктів комунальної власності, які не підлягають останній, визначення доцільності, порядку та умов приватизації обєктів права комунальної власності.

Згідно зі статтею 16 цього Закону матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, позабюджетні цільові (у тому числі валютні) та інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також обєкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Тобто, місцева рада, зважаючи на доцільність та інтереси територіальної громади, може віднести до обєктів, що підлягають або не підлягають приватизації, будь-яке майно, що знаходиться у комунальній власності.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 43 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації» вирішено включити до переліку обєкту, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко, 22 (приміщення № 39 підвалу літ.А-3) (а.с.28).

Визначення поняття приватизація зазначено у статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», відповідно до якої приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Статтею 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачено, що при приватизації об'єкта державної власності шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законом, державній реєстрації.

У разі якщо об'єктом є нерухоме майно (нерухомість), право власності на нього переходить до покупця після державної реєстрації права власності на придбаний об'єкт в установленому законом порядку, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи такий договір куплі-продажу нежитлового приміщення №39 в житловому будинку №22 по бул. Шевченко м. Запоріжжя з ОСОБА_1 не укладався.

Тобто, фактично рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 43 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Запоріжжя, що підлягають приватизації» в частині, що стосується позивача не виконано, правовідносини повязані з реалізацією цього рішення не виникли, а отже відповідач наділений повноваженнями на внесення змін до такого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі 7-рп/2009, Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп та постанову Верховного Суду України від 04.06.2013 року у справі №21-64а13 у яких зроблено висновок про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо, відповідно до приписів цих рішень, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, оскільки вказані висновки стосуються тих рішень органів місцевого самоврядування які були виконані та за результатами яких виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року у справі №335/8641/16-а (2-а/335/283/2016) скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 27 січня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко