Справа № 810/4749/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4749/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Коротких А.Ю.,

за участю секретаря: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про результати розгляду повторної скарги,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування (з урахуванням уточнених позовних вимог):

податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів" на загальну суму 26669,00 грн., з яких: 21335,00 грн. - за основним платежем;

5334,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2014 року у розмірі 20683767,00 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 77869,00 грн., з яких: 62295,00 грн. - за основним платежем;

15574,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (за листопад 2013 року, лютий, березень та травень 2014 року) у загальному розмірі 5121272,00 з яких: 4097017,00 грн. - за основним платежем; 1024255,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13142,00 грн., з яких: 10514,00 грн. - за основним платежем; 2628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкового повідомлення-рішення від 28.09.2015 №, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" у сумі 4824,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом);

вимоги від 17.03.2015 №120 щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18402,00 грн.;

вимоги від 04.08.2015 №Ю- щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18402,00 грн.;

рішення від 04.08.2015 №, яким застосовано штрафні санкції у сумі

9201,00 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно ненарахованого єдиного внеску;

рішення Державної фіскальної служби України від 15.09.2015 №19638/6/99-99-10-01-03-15 "Про результати розгляду повторної скарги".

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року позов задоволено частково, скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимоги. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 15.09.2015 № 19638/6/99-99-10-01-03-15 "Про результати розгляду повторної скарги".

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, він просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Державної фіскальної служби України до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що посадовими особами ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.10.2012 по 30.09.2014, валютного та іншого законодавства за період з 11.10.2012 по 30.09.2014, та складено акт перевірки від 17.03.2015 №70/10-13-22-02-21/38379774, на який позивачем було подано заперечення

(т.1 а.с.114-122), за наслідками розгляду яких відповідач надав відповідь від 15.04.2015

№5206/10/10-13-22-2-17 (т.1 а.с.123-137), де було викладено акт перевірки у новій редакції, в якому податковий орган дійшов нових висновків щодо порушення податкового законодавства, які не були встановлені в акті перевірки від 17.03.2015 №70/10-13-22-02-21/38379774, а саме:

пп.135.1, 135.2 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України, що призвело до заниження оподатковуваного податком на прибуток доходу на суму 18592475,00 грн.;

п.187.1 ст.187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, внаслідок чого встановлено завищення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 4097017,00 грн.

Внаслідок виявлених порушень, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.04.2015, а саме:

№, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів" на загальну суму 26669,00 грн., з яких: 21335,00 грн. - за основним платежем; 5334,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2014 року у розмірі 20683767,00 грн.;

№, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 77869,00 грн., з яких: 62295,00 грн. - за основним платежем; 15574,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (за листопад 2013 року, лютий, березень та травень 2014 року) у загальному розмірі 5121272,00 (4097017,00 грн. - за основним платежем; 1024255,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

№ , яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13142,00 грн., з яких: 10514,00 грн. - за основним платежем; 2628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ , яким збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді з/п" на загальну суму 13142,00 грн., з яких: 10514,00 грн. - за основним платежем; 2628,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Крім того, податковий орган сформував і надіслав на адресу позивача:

вимогу від 17.03.2015 №120 щодо плати (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18402,00 грн.;

вимогу від 04.08.2015 №Ю- щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18402,00 грн.;

рішення від 04.08.2015 №, згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 9201,00 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно ненарахованого єдиного внеску.

Крім того, ДФС України дійшла висновку про необхідність збільшення штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим, Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 р. № (т. 4, а.с.34), згідно з яким, позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачений податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" на загальну суму 4824,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з висновками податкового органу та прийнятими рішеннями, після процедури адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи та подану апеляційну скаргу, судом встановлено таке.

Стосовно зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 18 592 475,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, а також, зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 3718495,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, суд зазначає, що вказані рішення прийняті податковим органом на результатом оцінки господарської операції з повернення сільськогосподарської техніки, яка здійснювалась між позивачем і

ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР".

Податковий орган дійшов висновку про порушення податкового законодавства при відображенні у податковому обліку операції з повернення ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" сільськогосподарської техніки позивачу, що була поставлена ним у попередні періоди згідно з договором поставки від 09.12.2013 №TMU-271T-13. На думку податкового органу, операції між позивачем і вказаним платником податків не мають реального характеру і здійснені за відсутності ділової мети (т. 2, а.с.133-143).

Основним видом діяльності ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" є оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.

В свою чергу, з пояснень ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР"

(т.4, а.с.140-141) вбачається, що сільськогосподарська техніка була придбана ним для посіву і збору урожаю сільськогосподарських культур у сезоні 2014 року.

Так, між позивачем (постачальник) і ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" (покупець) укладено договір поставки від 09.12.2013 №TMU-271T-13, згідно з яким, позивач зобов'язувався здійснити поставку сільськогосподарської техніки на умовах ЕХW Інкотермс на загальну суму 22 310 970,00 грн. (на момент укладання договору становило еквівалент 2 706 000,00 дол. США), в т.ч. ПДВ - на суму 3718495,00 грн., а саме: сільськогосподарський колісний трактор Case IH Magnum 340 (4 шт.); зернозбиральний комбайн Case IH AFX8230 (1 шт.); зернозбиральний комбайн Case IH AF5130 (3 шт.); самохідний сільськогосподарський оприскувач Case IH SPX3330 (комплектація AG Complete+AIM) (2 шт.); самохідний сільськогосподарський оприскувач Case IH SPX3330 (комплектація AG Complete) (2 шт.); зернову жниварку Case IH модель 3020 25' (3 шт.); зернову жниварку Case IH3020 30' (1 шт.) (т.2 а.с.133-143).

На виконання вказаного договору, ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" сплатило позивачу 15% вартості сільськогосподарської техніки - кошти у сумі 3 346 645,50 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 557774,25 грн. (на момент оплати становило еквівалент 405 900,00 дол. США.), факт оплати підтверджується копією платіжного доручення від 18.12.2013 № 1011 та випискою з банківського рахунку позивача (т.3, а.с.52).

На виконання вказаного договору позивач здійснив поставку на користь

ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" сільськогосподарської техніки (т.2, а.с.135) на загальну суму 22310970,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 3718495,00 грн., факт поставки підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі техніки від 19.12.2013 №1 (т.2, а.с.142) та від 19.12.2013 р. № 2 (т.2, а.с.143), видатковою накладною від 19.12.2013 №13701 (т.2, а.с.144).

З метою підтвердження права на формування податкового кредиту, позивач видав

ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" податкові накладні (т.2, а.с.146, 147); відобразив податкові зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 3 718 495,00 грн. у декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року (т.2, а.с.68).

Крім того, у зв'язку з продажем сільськогосподарської техніки позивач, у відповідності до п.137.1 ст.137 ПК України (у редакції, що була чинною на момент здійснення господарської операції), відобразив дохід у сумі вартості сільськогосподарської техніки (18 592 475,00 грн.) та сформував собівартість реалізованої сільськогосподарської техніки (17 391 098,38 грн.), яку включив до складу витрат, згідно п.138.4 ст.138 ПК України (у редакції, що була чинною на момент здійснення господарської операції), у звітній декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік (т.3, а.с.15-29), що зокрема підтверджується бухгалтерською довідкою б/н від 04.11.2015 (т.4, а.с.117).

Позиція позивача обгрунтовується тим, що сільськогосподарська техніка була поставлена в грудні 2013 року (між сезонами посіву та збору врожаю зернових культур). З метою дотримання гарантійних умов зберігання техніки ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" уклав з позивачем договір відповідального зберігання від 09.12.2013

№028-YR-13 (т.2, а.с.155-157), за яким передав позивачу на відповідальне зберігання сільськогосподарську техніку. Техніка зберігалась на складі позивача за адресою вул. Мала Кільцева, 10/1, с. Софіївська-Борщагівка, факт передачі підтверджується актами приймання-передачі майна від 19.12.2013 №1 та №2 (т.2, а.с.158-159).

Впродовж 2014 року ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" був зобов'язаний сплатити решту - 85% вартості сільськогосподарської техніки. Вартість сільськогосподарської техніки, придбаної ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" у позивача, згідно з договором поставки від 09.12.2013 №TMU-271T-13, була прив'язана до курсу долара США.

Умовами договору поставки (п.п.2.3.2 та п.2.4) передбачено, що у випадку зміни курсу продажу долару США більше ніж на +1%, оплата техніки має здійснюватися в грошовому еквіваленті, виходячи з курсу продажу долару США на Українській міжбанківській валютній біржі. Як відомо, на початку 2014 року відбулось різке підвищення курсу долару США до гривні.

За даними Української міжбанківської валютної біржі (т.4, а.с.99-113) курс валют на дату здійснення першого платежу за договором поставки № TMU-271T-13 від 09.12.2013 р. становив 8,30 грн./дол. США, в той час як у квітні 2014 (станом на 17.04.2014), коли

ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" був зобов'язаний сплатити решту 85% вартості сільськогосподарської техніки, курс продажу долара США до гривні становив 11,45 грн./дол. США.

Оскільки, ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" (т.4, а.с.140-141), як покупець, виявився неспроможним виконати свої грошові зобов'язання за договором поставки від 09.12.2013 р. № TMU-271T-13, у квітні 2014 року між позивачем і ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" укладено угоду від 25.04.2014 про припинення дії договору поставки від 09.12.2013 № TMU-271T-13, згідно з якою продавець зобов'язувався повернути покупцю частину оплати у сумі 4708175,50 грн., у тому числі ПДВ - 784695,92 грн., а покупець зобов'язався повернути позивачу сільськогосподарську техніку (т.2, а.с.148).

Зобов'язання з приводу повернення коштів у сумі 4708175,50 грн., у тому числі ПДВ - на суму 784695,92 грн., позивач виконав перед ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" шляхом зарахування зустрічних вимог, згідно з договором купівлі-продажу від 25.04.2014 №Р9738-9753 (т.2, а.с.164-170), укладеному між позивачем (продавець),

ТОВ "РАЙФФАЙЗЕНЛІЗИНГ АВАЛЬ" (покупець або лізингодавець) та ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" (лізингоодержувач).

Факт повернення позивачу техніки підтверджується копією видаткової накладної від 29.04.2014 №1 (т.2, а.с.149) про повернення постачальнику техніки на суму 22310970,00 грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 3718494,97 грн., та актами приймання-передачі (повернення) від 29.04.2014 № 3 та № 4 (т. 2, а.с. 150-152).

Колегія суддів вказує, що, на підставі вказаних документів, позивач здійснив перерахунок доходів (рядок 03.26 Додатку ІД декларації з податку на прибуток за півріччя 2014 року) на суму 18592475,00 грн. (т.3, а.с.35) та витрат (рядок 06.4.28 Додатку ІВ цієї ж декларації) на суму 17391098,38 грн. (т.3, а.с.36) у порядку, передбаченому п.140.2 ст.140 ПК України, згідно з якою в разі якщо після продажу товарів, виконання робіт, надання послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, в тому числі перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок доходів або витрат (балансової вартості основних засобів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

У зв'язку з поверненням техніки, позивач склав та надав ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 29.04.2014 № 1812 (т.2, а.с.154) та від 29.04.2014 № 1813 (т.2, а.с.153) до податкових накладних від 18.12.2013 №658 та від 19.12.2013 № 671, зменшив податкові зобов'язання з ПДВ за квітень 2014 року на загальну суму 3718495,00 грн. (рядки 22-23 Додатку 1 до Декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року (т.2, а.с.110-111), що передбачено вимогами п.192.1 ст.192 ПК України, згідно з яким якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

У подальшому ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" прийняло рішення придбати у позивача зазначену техніку із залученням кредитних ресурсів за програмою фінансового лізингу ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" (т.4, а.с.116), а тому, у квітні 2014 року позивач (продавець), ТОВ "РАЙФФАЙЗЕНЛІЗИНГ АВАЛЬ" (покупець або лізиннгодавець) і ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" (лізингоодержувач) уклали трьохсторонній договір купівлі-продажу № Р9738-9753 від 25.04.2014 (т.2, а.с.164-170), відповідно до якого позивач здійснив поставку згаданої вище сільськогосподарської техніки лізингодавцю, а лізингодавець передав її у платне користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу - ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР", що також підтверджується належними доказами: видатковою накладною №5448 від 29.04.2014 р. на загальну суму 29508480,00 грн., в т.ч. ПДВ - у сумі 4918080,00 грн. (т.2, а.с.173), та 16 актами приймання-передачі предмету лізингу від 29.04.2014 (т.2, а.с.176-191).

Суд першої інстанції вірно встановив, що ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" і ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" мали один до одного зустрічні вимоги на суму 4708175,50 грн., а саме: 1) позивач був зобов'язаний повернути ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" кошти у сумі 4708175,50 грн. у зв'язку з розірванням договору поставки № TMU-271T-13 від 09.12.2013 р.; 2) ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" було зобов'язане сплатити на користь ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" лізингові платежі у сумі 4708175,50 грн. на підставі договору фінансового лізингу за користування сільськогосподарською технікою, придбаною у позивача; 3) ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" було зобов'язане сплатити позивачу кошти у сумі 4708175,50 грн. у складі попередньої оплати (4708880,00 грн.) за придбану техніку на підставі трьохстороннього договору купівлі-продажу № Р9738-9753 від 25.04.2014 р.

Решту 80 % вартості сільськогосподарської техніки у сумі 24799680,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 4133280,00 грн. (що становить еквівалент 2092800,00 дол. США), ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" перерахувало на користь позивача 29.04.2014, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача. (т.3, а.с.54-56).

Згідно з положеннями п.138.4 ст.138 ПК України, позивач відобразив одержаний дохід у сумі повної вартості сільськогосподарської техніки (24 590 400,00 грн.) та сформував витрати у вигляді собівартості реалізованої сільськогосподарської техніки (16 818 911,36 грн.) у звітній декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2014 року (т.3, а.с.30-38).

Отже, з урахуванням умов розрахунків, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що господарські операції між позивачем і ТОВ "ОРІЛЬСЬКИЙ ОБ'ЄДНАНИЙ ЕЛЕВАТОР" мали реальний характер, були належним чином відображені в бухгалтерському обліку, та жодним чином не порушували вимог податкового законодавства.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 18592475,00 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 3718495,00 грн. є такими, які прийняті на основі хибних висновків податкового органу та незаконними, а тому правомірно скасовані судом першої інстанції.

Щодо зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2078140,00 грн., на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму

62295,00 грн., на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, та зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 353334,00 грн., на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, то, як видно з матеріалів справи, вказані рішення прийняті податковим органом, який дійшов висновку про фіктивність господарської операції з придбання ремонтних робіт, що здійснювалась між позивачем і ТОВ "ЖОК".

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2013 року позивач, на підставі договору оренди від 05.07.2013 №05/07/2013-1, укладеного з ПАТ "ВІНИЧЧИНА-АВТО" (т.2, а.с.230-243), взяв у строкове платне користування нежитлове приміщення, що розташоване за адресою:

м. Вінниця, вул. Ватутіна, 172, для організації власного сервісного центру з обслуговування сільськогосподарської техніки.

Приміщення потребувало капітального ремонту, у зв'язку з чим позивач отримав письмову згоду від орендодавця - ПАТ "ВІННИЧИНА-АВТО" на проведення капітального ремонту приміщення (т.2, а.с.244) та залучив для виконання ремонтних робіт ТОВ "ЖОК", відтак між позивачем (замовник) і ТОВ "ЖОК" (виконавець) було укладено договір підряду від 16.07.2013 №25 (т.2, а.с.194-200).

Договірна вартість робіт за вказаним договором підряду погоджена сторонами у загальному розмірі 3 120 000,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 520000,00 грн., складові вартості робіт деталізовані у комерційній пропозиції (додаток № 1 до договору підряду № 25 від 16.07.2013)

(т. 2, а.с.201-203).

У зв'язку із зміною в процесі виконання договору підряду обсягу ремонтних робіт та вартості матеріалів сторони переглянули договірну вартість робіт у бік зменшення і визначили її у сумі 2 493 768,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 415628,00 грн., оформлено додатковою угодою № 1 від 03.02.2014 р. (т.2, а.с.206-210).

На підтвердження факту виконання ремонтних робіт на суму 2493768,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 415628,00 грн. 04.06.2014 сторони договору склали деталізований акт приймання виконаних робіт (т.2, а.с.217-220).

Факт виконання робіт також підтверджується копіями виконавчої документації на капітальний ремонт об'єкта "Виробниче приміщення з ділянкою по ремонту сільськогосподарської техніки" (т.4, а.с.208-249), загального журналу робіт з капітального ремонту об'єкта будівництва "Виробниче приміщення з ремонту с/г техніки" у м. Вінниці,

вул. Ватутіна, буд.172 (т.5, а.с.1-22), наказом ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" № 4-03/2 від 05.06.2014 р. про введення в експлуатацію основних засобів та малоцінних необоротних активів (т.5, а.с.23), фотокартками об'єкта будівництва після проведеного капітального ремонту (т. 5, а.с.23-26), бухгалтерською довідкою від 15.10.2015 щодо відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій з придбання послуг з виконання ремонтних робіт у ТОВ "ЖОК" (т.5, а.с.27) та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 131 "Знос основних засобiв", за кредитом якого відображається нарахування амортизації та індексації зносу (накопиченої амортизації) необоротних активів (орендованого складу у м. Вінниця), а за дебетом - зменшення cуми зносу (накопиченої амортизації), а також наданими суду письмовими поясненнями від 05.11.2015 директора ТОВ "ЖОК" (т.5, а.с.40, 41).

За виконані роботи позивач перерахував ТОВ "ЖОК" кошти в загальній сумі

2493768,00 грн. (в т.ч. ПДВ у сумі 415628,00 грн.), що підтверджується копіями платіжних доручень №2699 від 23.07.2013, №3356 від 12.09.2013 та №6301 від 27.12.2013 (т.3, а.с.123-125).

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями, позивач отримав від ТОВ "ЖОК" три податкових накладних (т.2, а.с.211, 213, 215) на загальну суму 2493768,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 415628,00 грн.

Вказану суму податку на додану вартість позивач включив до складу податкового кредиту за липень, вересень та грудень 2013 року, відобразив у податкових деклараціях з податку на додану вартість та реєстрах отриманих податкових накладних за вказані звітні (податкові) періоди (т.1, а.с.235-249; т. 2, а.с.15-28, 60-72).

Витрати на оплату виконаних робіт ТОВ "ЖОК" (за виключенням сум податку на додану вартість) позивач врахував при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік.

В силу положень абзацу третього пункту 144.1 статті 144 Податкового кодексу України витрати на ремонтні роботи підлягають амортизації.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що вартість ремонтних робіт, які надавались ТОВ "ЖОК", позивач відносив на витрати поступово через амортизаційні відрахування. Як вбачається з бухгалтерської довідки та оборотно-сальдової відомості по рахунку 131

(т.5, а.с.27-28), станом на 30.09.2014 (на момент перевірки) позивач відніс на витрати через амортизаційні відрахування лише 49243,55 грн.

Крім того, ТОВ "ЖОК" є юридичною особою, що зареєстрована 24.12.2003 (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 22.12.2004 № 0004517); види діяльності за КВЕД: інші будівельно-монтажні роботи; малярні роботи та скління; організація будівництва будівель (основний). ТОВ "ЖОК" має ліцензію на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури серії АВ № 490551, що видана 22.12.2009 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, строк дії ліцензії: з 22.12.2009 по 22.12.2014 (т. 2., а.с.223 - 225), а також дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №1165.10.32-45.21.1 (види робіт: електропрогрівання бетону; ремонт дахів будинків; експлуатація обладнання підвищеної небезпеки) (т. 2, а.с. 225-226).

Щодо наявності запису в ЄДР про відсутність ТОВ "ЖОК" за своїм місцезнаходженням та анулювання з цих підстав свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ за рішенням податкового органу, то з акта перевірки вбачається, що встановлено відсутність ТОВ "ЖОК" за місцезнаходженням за адресою: 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, Б.

Водночас, суд першої інстанції встановив, а апелянт не спростував, що ці відомості не відповідають дійсності, оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ "ЖОК" зареєстровано за іншою адресою, а саме: 01103,

вул. Професора Підвисоцького/Драгомирова, буд. 10/10, офіс 60-61, а на момент ухвалення спірної постанови запис про відсутність ТОВ "ЖОК" за місцезнаходженням у ЄДР відсутній.

Крім того, з акта перевірки від 17.03.2015 р. № 70/10-13-22-02-21/38379774 вбачається, що податковий орган зробив висновок про завищення позивачем витрат на суму 2078065,00 грн. за операціями з ТОВ "ЖОК".

Проте, це твердження не відповідає дійсності і спростовується наявними у справі доказами, адже позивач відніс на витрати через амортизаційні відрахування суму 49243,55 грн.

Відтак, факт придбання позивачем у ТОВ "ЖОК" робіт та оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача, твердження податкового органу про фіктивність цієї господарської операції було спростоване доказами, які відповідають вимогам ст.70 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 078 140,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 62295,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 353 334,00 грн., є безпідставними і підлягають скасуванню.

Щодо зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 13152,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення 20.04.2015 №, збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 18763,70 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, а також зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 22482,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, суд зазначає, що вказані рішення прийняті податковим органом за результатом оцінки господарської операції з перерахування позивачем під час митного оформлення товарів на користь спеціалізованого підприємства - ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" коштів за послуги з організації заходів з переробки відпрацьованих олив (мастил) відповідно до постанови КМУ від 17.12.2012 р. № 1221 "Деякі питання збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив)".

За висновками посадових осіб контролюючого органу в дійсності господарські операції мали безтоварний (фіктивний) характер, а договір та інші фінансово-господарські документи учасники цієї операції склали з метою неправомірного отримання податкової вигоди.

Суд встановив, що в липні 2013 року між позивачем (замовник) і ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" (виконавець) був укладений договір від 16.07.2013 №ВМ-0286 про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) (т.2, а.с.245-246), відповідно до якого, виконавець зобов'язувався надавати позивачу послуги з переробки відпрацьованих мастил (олив) власними силами або шляхом залучення третіх осіб.

Мастила та оливи, імпорт яких здійснювався позивачем, входять до переліку, затвердженого у додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 № 1221 "Деякі питання збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив)".

Приписами п.4 вказаного Порядку передбачено, що імпортери мастил (олив) мають самостійно забезпечувати відповідно до законодавства збирання, видалення, знешкодження та утилізацію відпрацьованих мастил (олив), які утворюються внаслідок використання вироблених чи ввезених ними в Україну мастил (олив), або укладати договори про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством чи іншими суб'єктами господарювання (спеціалізованими підприємствами), що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходами.

Згідно з наказами Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.11.2012 №594 та від 04.03.2013 № 83 ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА." видано ліцензію на провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами.

Відтак, укладення договору про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) із спеціалізованим підприємством, до яких належить і ТОВ "КОМЕЛЬ Ю.А.", та оплата його послуг в якості 100 відсоткової попередньої оплати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 № 1221, є однією з умов пропуску через державний кордон України мастил (олив) при їх імпорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 № 1221 не передбачено повернення коштів імпортеру в разі, якщо спеціалізоване підприємство не надало йому жодних послуг із збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), адже суть Постанови і договорів, які в обов'язковому порядку зобов'язані укладати імпортери із спеціалізованими підприємствами, - це безповоротне збирання коштів "за виконання робіт з організації...".

На підтвердження фактів виконання господарських зобов'язань за операціями з

ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" позивач представив суду копії заявок-розрахунків на виконання робіт з утилізації мастил на загальну суму 134889,28 грн., у т.ч. ПДВ - 22481,55 грн. (б/н від 15.07.2013 р., б/н від 16.07.2013 р., б/н від 23.07.2013 р., б/н від 24.07.2013 р., б/н від 08.08.2013 р., б/н від 16.08.2013 р., б/н від 02.09.2013 р., б/н від 16.10.2013 р., б/н від 22.11.2013 р., б/н від 16.01.2014 р., б/н від 15.02.2014 р.) (т.2, а.с.247; т.3, а.с.129-131, 136-138, 142, 145-147), актів здачі приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 134889,28 грн., у т.ч. ПДВ - 22481,55 грн.

(№ К-00000019 від 31.07.2013 р., № К-00000034 від 30.08.2013 р., № К-00000049 від 30.09.2013 р., №К-00000082 від 31.10.2013 р., № К-00000026 від 28.02.2014 р.) (т. 2, а.с.248; т. 3, а.с.143,

132-139, 148), а також оборотно-сальдову відомість по рахунку 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» (т.3, а.с.153-160).

Крім того, на підтвердження факту ввозу на територію України мастил, при ввезенні яких позивач, згідно з вимогами постанови КМУ від 17.12.2012 № 1221, сплачував на користь

ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" кошти за послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), позивач надав копії митних декларацій (т.5, а.с.47-52, 167-204).

Оплата за послуги ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" у загальній сумі 134889,28 грн., у т.ч. ПДВ в розмірі 22481,55 грн. підтверджено копіями платіжних доручень (т.5, а.с.156-166).

На підтвердження продажу імпортованих мастил, позивач надав копії реєстрів продажу та видаткових накладних (т. 5, а.с.53-131).

Твердження податкового органу про відсутність ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" за адресою місцезнаходження жодним чином не підтверджуються і спростовуються записами в ЄДР про місцезнаходження цієї юридичної особи та відсутністю відповідного запису "про відсутність за місцезнаходженням".

Таким чином, суд встановив, що позивач, при здійсненні господарських операцій з

ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" діяв згідно з вимогами чинного законодавства і до нього не повинні застосовуватись негативні наслідки, що є результатом неналежного правового регулювання. Отже, витрати на оплату послуг ТОВ "КОМЕЛЬ.ЮА" у сумі 112407,73 грн. позивач правомірно відніс на витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а суму податку на додану вартість, сплачену у складі ціни послуг цього контрагента, у сумі 22481,55 грн., включив до складу податкового кредиту відповідного звітного податкового періоду.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 13152,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 18763,70 грн.; податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 22482,00 грн., є безпідставними і підлягають скасуванню.

Щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 2571,30 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 2706,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 ППР №, суд зазначає, що вказані рішення прийняті податковим органом з огляду на фіктивні господарської операції з придбання товарів (14 комплектів протитуманних фар), що здійснювалась між позивачем та

ТОВ "ТОРЕНІЯ".

Таких висновків контролюючий орган дійшов, з огляду на те, що допитаний у якості свідка директор ТОВ "ТОРЕНІЯ" ОСОБА_4 надав свідчення про те, що зареєстрував

ТОВ "ТОРЕНІЯ" за винагороду і не має відношення до діяльності цієї юридичної особи.

Як видно з матеріалів справи, у жовтні та листопаді 2013 року позивач придбав у ТОВ "ТОРЕНІЯ" 14 комплектів протитуманних фар на загальну суму 16240,00 грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 2706,66 грн. Судом встановлено, що вказаний товар був придбаний для власних потреб для встановлення на власні транспортні засоби, що використовуються у господарській діяльності.

На підтвердження факту придбання, товару позивач представив суду копії видаткових накладних (т.3, а.с.161, 164); акти приймання-здачі реконструйованих та модернізованих об'єктів, складених відділом сервісного обслуговування (т.5, а.с.206-220), відповідно до яких придбані протитуманні фари були встановлені на конкретні транспортні засоби; платіжні доручення (т.3, а.с.163, 166).

Як вбачається з акта перевірки від 17.03.2015 р. № 70/10-13-22-02-21/38379774, посадові особи податкового органу під час виїзної перевірки на місті в дійсності факт поставки товару (робіт, послуг) не перевіряли, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів, інвентаризації чи перевірки наявності товару по факту не робили. Єдиною підставою для тверджень відповідача про фіктивність господарської операції є посилання на протокол допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 31.03.2014, який під час досудового розслідування начебто стверджував про свою непричетність до діяльності ТОВ "ТОРЕНІЯ". Водночас, вирок щодо цього громадянина відсутній.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність певної інформації, одержаної від правоохоронних органів, підрозділів податкової служби чи з інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що товари (роботи, послуги) не отримувались платником податків від його контрагента.

Твердження податкового органу про фіктивність зазначеної господарської операцій було спростоване належними доказами, які є переконливими і достатніми для висновку щодо їх реальності.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 2571,30 грн., та податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 2706,00 грн. є безпідставними та суперечать вимогам закону, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3758,57 грн. (за основним платежем) на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №, то вказане рішення прийнято у зв'язку з виплатою позивачем директору ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" відшкодування за авансовими звітами у сумі 22109,25 грн.

Так, упродовж лютого-квітня 2014 року позивач виплатив генеральному директору

ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" ОСОБА_5 кошти в сумі 22109,25 грн. в якості відшкодування за авансовими звітами (за ресторанне обслуговування).

Як вказує позивач, генеральному директору ОСОБА_5 були відшкодовані витрати у зв'язку з виконанням ним посадових обов'язків - проведенням офіційного прийому та переговорів з представниками групи ТАЙТЕН МАШИНЕРІ з питань відкриття представництв та стратегії розвитку компанії.

На думку податкового органу, відшкодування коштів за ресторанне обслуговування має вважатися доходом директора у вигляді додаткового блага, оскільки витрати на ресторанне обслуговування не пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Водночас, витрати на ресторанне обслуговування були здійснені у зв'язку з проведенням: офіційного прийому і переговорів з президентом ТАЙТЕН МАШИНЕРІ Інк. Пітером Крістіансоном стосовно відкриття представництв у м. Вінниця, м. Луганську; переговорів з фінансовим директором ТАЙТЕН МАШИНЕРІ ВІДЕНЬ Крістіаном Міттердорфером щодо ефективності бізнес напрямку, захисту бізнесу від коливань курсу валюти на міжбанківському валютному ринку; переговорів з представником компанії "PETRONAS LUBRICANTS POLAND Sр.z.o.o." з приводу закупівлі запасних частин у іноземного постачальника.

Факт понесення витрат та їх зв'язок з господарською діяльністю ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: наказами (про організацію відкриття представництв), кошторисами, звітами про виконання наказів, копіями авансових звітів директора, до яких додано відповідні звітні чеки, внутрішніми наказами про проведення офіційного прийому і переговорів, звітами про виконання наказів (т.6, а.с.7-14).

Відповідно до абз."а" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме: загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування (податком на доходи фізичних осіб) платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статі 170 Кодексу (пп. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 Кодексу).

Положеннями абз."б" пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України передбачено, що податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані витрати є пов'язаними з господарською діяльністю позивача і підтверджуються документально, звіт про використання коштів наданий підприємству.

Отже, вказана сума не повинна включатися до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу особи, а податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму

3758,57 грн. (за основним платежем) та штрафними (фінансовими) санкціями, що нараховані на цю суму, є безпідставним.

Щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 6755,40 грн. (за основним платежем) на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 № та донарахування єдиного соціального внеску у сумі 18402,00 грн. (за основним платежем) на підставі вимоги від 17.03.2015 № 20, а також повторно у сумі

18402,00 грн. на підставі вимоги від 04.08.2015 № Ю-.

Грошові зобов'язання за вказаними платежами визначені позивачу у зв'язку з придбанням у липні 2014 року послуг фізичних осіб-підприємців з організації заходів (прийому), розміщення та комплексного обслуговування гостей на загальну суму 45036,00 грн. (без ПДВ).

Вказані послуги були придбані у зв'язку з проведенням внутрішніх семінарів для працівників відділу продажу сільськогосподарської техніки з метою підведення підсумків роботи відділу продажів сільськогосподарської техніки за 1 півріччя 2014 року, презентації кадрових змін, обговорення планів роботи щодо продажу сільськогосподарської техніки у 2 півріччі 2014 року та проведення навчань і інструктажу працівників. Таким чином, заходи є пов'язаними з основною діяльністю підприємства, а участь в них працівників є складовою виконання ними своїх трудових обов'язків.

На думку податкового органу, витрати на придбання послуг фізичних осіб-підприємців не пов'язані з господарською діяльністю позивача, мають розглядатися як додаткове благо для працівників і оподатковуватись податком на доходи фізичних осіб та єдиним соціальним внеском.

7 липня 2014 року між позивачем (замовник) і фізичною особою-підприємцем

ОСОБА_7 (виконавець), який є платником єдиного податку, укладено договір № 07-07/14 про надання послуг (т. 4, а.с.7-9), відповідно до якого виконавець зобов'язувався надати позивачу послуги з обслуговування заходу на території об'єкта громадського обслуговування населення за адресою: АДРЕСА_1 (1/2 Великої зали). Вартість послуг за вказаним договором визначена сторонами у сумі 19130,00 грн. (без ПДВ).

8 липня 2014 року між позивачем (замовник) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (виконавець), яка є платником єдиного податку, укладено договір № 08-07/14 тимчасового розміщення (т. 4, а.с.18-19), відповідно до якого виконавець зобов'язувався надати позивачу послуги з організації прийому, розміщення та харчування гостей за адресою: АДРЕСА_2 (парк-отель "ІНФОРМАЦІЯ_1"). Вартість послуг за вказаним договором становить 25906,00 грн. (без ПДВ).

Згідно з наказом ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА" від 09.07.2014 № 82/1 "Про організацію та проведення профільного навчання та наради" (т. 4, а.с.22) у період з 10.07.2014 по 13.07.2014 наказано провести профільне навчання та робочу нараду для 19 працівників відділу продажу та інших структурних підрозділів ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА".

На підтвердження факту надання послуг вказаними фізичними особами-підприємцями надано копії актів здачі-приймання наданих послуг (т.4, а.с.10, 20), платіжних доручень на підтвердження оплати послуг (т.4, а.с.17, 27-28), а також звіту від 15.07.2014 про проведення виїзного семінару відділу продажу с/г техніки (т.4, а.с.21).

Водночас, всупереч позиції податкового органу, жодних відомостей про те, які саме особи одержали додаткове благо, у якому розмірі, акт перевірки від 17.03.2015

№70/10-13-22-02-21/38379774 не містить. У той же час, розмір додаткового блага визначений однаковим для усіх учасників без персоніфікації шляхом поділу загальної вартості послуг на кількість учасників семінару.

Крім того, на підставі вказаного акта перевірки, відповідач сформував дві вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальну суму 36804,00 грн., а саме: вимогу від 17.03.2015 № 20 на суму 18 402,00 грн. та вимогу від 04.08.2015 № Ю- на суму 18 402,00 грн. Відтак, податковий орган донарахував позивачу зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску двічі з одних і тих же підстав.

Відповідно до п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно положень пп.165.1.37 п.165.1 ст.165 ПК України, до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума витрат роботодавця у зв'язку з підвищенням кваліфікації (перепідготовкою) платника податку згідно із законом.

Статтею 6 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників" встановлено, що організація професійного навчання працівників здійснюється роботодавцями з урахуванням потреб власної господарської або іншої діяльності відповідно до вимог законодавства.

Отже, участь у вказаному семінарі не є додатковим благом, адже це є елементом професійного розвитку працівників, що відбувається в межах трудових відносин з позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 6755,40 грн. (за основним платежем) та штрафними (фінансовими) санкціями, що нараховані на цю суму, вимога від 17.03.2015 № 20 про сплату єдиного соціального внеску у сумі 18402,00 грн. та вимога від 04.08.2015 № Ю- про сплату єдиного соціального внеску у сумі 18402,00 грн., є протиправними та правомірно скасовані.

Щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі

4824,00 грн., на підставі податкового повідомлення-рішення від 28.09.2015 № , у зв'язку з визначенням грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Встановлено, що за результатами розгляду повторної скарги позивача на податкові повідомлення-рішення, що прийняті ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, Державна фіскальна служба України прийняла рішення від 15.09.2015

№19638/6/99-99-10-01-03-15 (т. 1, а.с. 213-218), яким залишила скаргу позивача без задоволення.

Крім того, вказаним рішенням ДФС України дійшла висновку, що позивачу слід нарахувати штрафні (фінансові) санкції у суму 7452,00 грн., у зв'язку з висновками про заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 10514,00 грн., що викладені в акті перевірки від 17.03.2015 №70/10-13-22-02-21/38379774. У зв'язку з цим ДФС України вирішила збільшити суму штрафних (фінансових) санкцій по податку з доходів фізичних осіб, визначених у податковому повідомленні-рішення від 20.04.2015 № , на суму 4824,00 грн. на підставі п.127.1 ст.127 ПК України (т.1, а.с.218).

На виконання вказаного рішення ДФС України, Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийняла нове податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 №, яким збільшила суму штрафних (фінансових) санкцій по податку з доходів фізичних осіб на суму 4824,00 грн.

Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З акта перевірки вбачається, що податковий орган встановив порушення позивачем положень пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України за операціями з відшкодування представницьких витрат генеральному директору ТОВ "ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА", а також з придбання послуг фізичних осіб-підприємців, які, на думку відповідача, є додатковим благом для працівників позивача, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 10514,00 грн.

З огляду на безпідставність таких висновків, про що вказано вище, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 №, яким збільшено штрафні (фінансові) санкції по податку на доходи фізичних осіб на суму 4824,00 грн. підлягає скасуванню як похідне рішення, та таке, що прийнято всупереч вимог закону.

А отже, правомірність прийняття вищевказаних податкових повідомлень-рішень та вимог апелянтом належно не обґрунтована, а позивачем спростована належними доказами.

З урахуванням всього вищевикладеного, та того, що апеляційна скарга містить посилання, які аналогічні запереченням на позовну заяву, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що контролюючим органом неправомірно винесено податкові повідомлення-рішення. А відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимоги суперечать вимогам закону та правомірно скасовані судом першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій, та при апеляційному розгляді справи не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 12.05.2016 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А.Ю.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.