Справа № 819/1500/16
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1500/16

03 січня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Риндюк В.Т.

за участю:

представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача Чорнописьки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області (далі - ГУ ДФС в Тернопільській області, відповідач) про скасування податкового повідомлення рішення № від 06.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений адміністративний позов з підстав викладених у позовній заяві підтримав, просив його задовольнити. Додатково зазначив що при проведенні перевірки ГУ ДФС в Тернопільській області в діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено настпуне. Найманий працівник останнього 28.08.2016 р. на складі порушив порядок проведення розрахунків за готівку, та здійснив розрахункові операції за готівкові кошти на повну вартість покупки 200 грн. і 100 грн., не провівши їх через реєстратор розрахункових операцій та не роздрукував на РРО розрахунковий документ встановленої форми на вартість покупки скрапленого газу на суму 200 грн. та розливного палива на суму 100 грн.

В подальшому фіскальним органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.09.2016 р. Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням рішенням позивач звернувся до суду, просив скасувати.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях, додатково зазначила, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_4, в присутності якого проведено перевірку та яким акт перевірки підписано без зауважень, не було спростовано факт реалізації за готівкові кошти пального, що належало ФОП ОСОБА_3

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

29.08.2016 р. працівниками ГУ ДФС у Тернеопільській області проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 за результатами якої встановлено порушення, та прийнято податкового повідомлення рішення № від 06.09.2016 р., згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн. (а. с. 11).

При проведенні перевірки ГУ ДФС в Тернопільській області діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено, що найманим працівником останнього 28.08.2016 р. на складі порушено порядок проведення розрахунків за готівку, а саме, розрахункові операції за готівкові кошти на повну вартість покупки 200 грн. і 100 грн., не проведено через реєстратор розрахункових операцій та розрахунковий документ встановленої форми - вартість покупки скрапленого газу на суму 200 грн. та розливного палива на суму 100 грн. - не роздруковано на РРО.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням 15.09.2016 р. позивачем оскаржено його до ДФС України (а. с. 16-19).

За результатами розгляду зазначеної скарги ДФС України листом від 14.11.2016 р. повідомлено про залишення без змін рішення ГУ ДФС України в Тернопільській області (а. с. 20-21).

Згідно свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_4 основними видами діяльності є оптова торгівля продуктами харчування, надання в оренду будівельних машин та устаткування, надання інших допоміжних комерційних послуг, вантажний автомобільний транспорт, складське господарство, транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до п. п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Тому, суб'єкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції, визначені п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Кодексу, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особи, які здійснюють реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, до початку здійснення реалізації пального.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 здійснює придбання паливно - мастильних матеріалів та зберігання їх на складах належних йому на праві приватної власності. Метою купівлі та зберігання пального є забезпечення вказаним продуктом автомобілів, що використовуються при провадженні господарської діяльності для власних потреб здійснення - заправки власних транспортних засобів.

Аналізуючи наведені норми податкового законодавства та співстявляючи їх із встановленими вище обставинами, суд приходить до висновку, що у випадку, коли придбане суб'єктом господарювання пальне використовується виключно для власних потреб, обов'язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу не виникатиме, оскільки така операція не є реалізацією пального у розумінні абзацу другого п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Таким чином, у разі заправки суб'єктом господарювання виключно власних транспортних засобів із власних ємностей (у т.ч. через власні внутрішні АЗС, ПЗП і т.д.) пальним, розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі за яке не здійснюються, то такі операції не є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу підакцизних товарів. Отже, у такому випадку, платник податків не вважається платником акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Така позиція узгоджується, також із висновками ДФС України відображені у листі № 13380/6/99-99-15-03-15 від 15.06.2016 р..

Згідно із п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі" від 06.07.1995 р. № 165/95-ВР (далі - Закон № 165/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продаж товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Суб'єкти господарювання зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно зі ст. 2 Закону № 165/95 Розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (надану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

За таких обставин, реалізація пального через АЗС повинна здійснюватись із застосуванням спеціалізованих комп'ютерно-касових систем, які включені до Державною реєстру реєстраторів розрахункових операцій та відповідають Технічним вимогам до спеціалізованих контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, затвердженим протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27.06.2002 № 13, і забезпечують відпуск пального в єдиному циклі з друкуванням фіскального касового чеку.

Водночас, п. 6 ст. 9 Закону № 165/95 передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, якщо при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться ПК України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

В силу п. 12 ст. 9 Закону № 165/95, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Отже, реєстратори розрахункових операцій можуть не застосовуватись лише при відпуску пального, яке знаходиться на відповідальному зберіганні, за умови, коли такий відпуск здійснюється з ємностей, спеціально призначених для зберігання та відпуску пального, в тому числі для власних потреб суб'єкта господарювання.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що згідно із свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_3 основними видами діяльності останнього є оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, надання в оренду будівельних машин та устаткування, надання інших допоміжних комерційних послуг, вантажний автомобільний транспорт, складське господарство, транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, автомобілів і легкових, вантажних автотранспортних засобів.

Таким чином, аналізуючи наведені норми податкового законодавства та співстявляючи їх із встановленими вище обставинами, суд приходить до висновку, вказаний суб'єкт господарювання не є особою, яка здійснює розрахункові операції та не застосовує реєстратори розрахункових операцій. Тобто, ФОП ОСОБА_3, використовуючи пальне для власних потреб, не зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального, а також не є особою, яка здійснює розрахункові операції.

29.08.2016 р. працівниками ГУ ДФС в Тенопільській області зафіксовано факт не проведення розрахункової операції на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідного документу що підтверджує виконання розрахункових операцій, а також видачу особі яка отримала товар розрахункового документа на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пояснень, які долучені до матеріалів даної адміністративної справи, найманий працівник ОСОБА_5, перебуваючи на складі, що знаходиться в смт. Велика Березовиця, вул. Подільська 27 самовільно привласнив паливно - мастильні матеріали, а саме 20 літрів скрапленого газу та 7 літрів дизельного палива без відома ФОП ОСОБА_4 з метою власного збагачення (а. с. 25).

Таким чином, вбачається, що реалізація товару зі складу здійснена не суб'єктом господарювання, а самовільно фізичною особою поза межами провадження господарської діяльності позивача. А товар, станом на час проведення розрахунків із продавцем, під час його реалізації не належав ФОП ОСОБА_3, а перебував у власності фізичної особи ОСОБА_5, яка діяла самовільно у власних інтересах та розпоряджалась майном на власний розсуд.

Тобто, відпуск із складу товару, зазначеного у п. п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив) здійснено не суб'єктом господарювання, а самовільно фізичною особою поза межами провадженням господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 та без його відома.

Вищевказані обставини підтверджуються Актом службового розслідування від 05.09.2016 р. за результатами якого комісією встановлено привласнення ПММ ОСОБА_5 та встановлені у Постанові Тернопільського міскрайонного суду у справі № 697/10025/16-п від 21.10.2016, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, ОСОБА_3 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.08.2016 р. № 150, що набрала законної сили, відтак, в силу ч. 2 ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що у спірних правовідносинах з боку позивача відсутнє порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону № 165/95-ВР, відтак, вказаний адміністративний позов є підставним та таким що підлягає до задоволення, а податкове повідомлення - рішення № від 06.09.2016 р. яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн. підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.09.2016 р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 551,20 грн. (п"ятьсот п"ятдесят одну грн. 20 коп.) сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 06.01.2016 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.