Справа № 810/4438/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року 810/4438/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 жовтня 2016 року №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки підприємством у відповідності до вимог чинного законодавства і на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів відображено у податковій звітності податкові зобов'язання з податку на прибуток, з податку на додану вартість та з акцизного податку та відсутні будь-які факти їх заниження. Позивач зазначає, що податковому органу було надано усі первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій щодо зберігання паливо-мастильних матеріалів, що товариство не здійснювало продаж палива, яке було отримане на зберігання, а лише здійснювало його повернення через паливо-роздавальні колонки, а тому повернення товару зі зберігання не є об'єктом оподаткування податковим на прибуток, податковим на додану вартість та акцизним податком. Також позивач зазначив, що рядом контрагентів було здійснено купівлю через мережу АЗС паливно-мастильних матеріалів, що підтверджується фіскальними чеками, оригінали яких були пред'явленні позивачу разом із листами про необхідність виписати зведені податкові накладні. При цьому, позивач стверджує про реальність господарських операцій із його контрагентами, які зазначені в Акті перевірки, що засвідчується наявними у товариства належним чином складеними первинними документами та які були надані податковому органу під час перевірки. Натомість, висновки контролюючого органу про заниження товариством податку на прибуток, податку на додану вартість та акцизного податку ґрунтуються лише на суб'єктивних припущеннях. Таким чином, висновки, викладені в акті перевірки, на думку позивача, є необґрунтованими, а прийняті за результатами розгляду акту перевірки податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що оскаржувані рішення прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Звертав увагу суду, що в ході перевірки позивача були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що позивачем було занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток, з податку на додану вартість та з акцизного податку.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.01.2017 суд, на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" () зареєстроване в якості юридичної особи 10.10.2014 та здійснює господарську діяльність пов'язану, зокрема, з роздрібною торгівлею пальним, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В період з 28.07.2016 по 29.09.2016 посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст.77, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказів від 15.07.2016 №485, від 07.09.2016 №678 проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Стейт Оіл" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2016.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 06.10.2016 №1593/28-10-14-01/39436796 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ "Стейт Оіл" вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.14.1.179, п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996, п.п.1.1, п.п.1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму ,00 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 729966176,00 грн., за І квартал 2016 року на суму 279990829,00 грн.;

- п.п.14.1.179, п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 453315655,00 грн., в т.ч. за червень 2015 року в сумі 47065296,00 грн., за липень 2015 року в сумі 50892349,00 грн., за серпень 2015 року в сумі 41110708,00 грн., за вересень 2015 року в сумі 58855112,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 60242035,00 грн., за листопад 2015 року в сумі 49130008,00 грн., за січень 2016 року в сумі 23896332,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 35040714,00 грн., за березень 2016 року в сумі 87083101,00 грн.;

- п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п.214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п.215.3.10 п. 215.3 ст. 215, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з акцизного податку на загальну суму 174838765,00 грн., в т.ч. за червень 2015 року в сумі 17359335,00 грн., за липень 2015 року в сумі 16212518,00 грн., за серпень 2015 року в сумі 15934461,00 грн., за вересень 2015 року в сумі 15434158,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 17436691,00 грн., за листопад 2015 року в сумі 16678361,00 грн., за грудень 2015 року в сумі 17446816,00 грн., за січень 2016 року в сумі 18967293,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 16719005,00 грн., за березень 2016 року в сумі 22650127,00 грн.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 26 жовтня 2016 року:

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 453315655,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 226657828,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі ,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 69997707,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 647897,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 161974,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1687,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 422,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 214602,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 53651,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 562852,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 140713,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 702707,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 175677,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 673,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 168,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1551,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 388,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 656583,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 164146,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 764459,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 191115,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3175042,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 793761,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 151969,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 37992,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 126617,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 31654,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 257178,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 64294,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 152170,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 38043,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 756239,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 189060,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 97305,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 24326,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 968150,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 242037,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 256539,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 64135,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 108086,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 27022,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 64022,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 16006,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 73659,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 18415,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 668263,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 167066,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 480786,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 120197,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 897374,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 224343,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1457854,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 364463,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1571509,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 392877,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 207911,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 51978,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 206319,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 51580,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 572039,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 143010,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 145585,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 36396,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 6735804,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1683951,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 410657,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 102664,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 730462,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 182615,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 670927,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 167732,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1423528,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 355882,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4586655,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1146664,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 7701094,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1925273,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4432539,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1108135,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 5339716,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1334929,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1596405,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 399101,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 31086,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 7771,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 6601,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1650,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 906170,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 226542,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 355353,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 888387,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 423506,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 105877,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 31684,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 7921,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 323471,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 80868,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 17904,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 4476,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 333036,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 83259,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2260809,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 565202,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 892255,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 223064,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1953007,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 488252,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 253476,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 63369,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 723552,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 180888,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2124304,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 531076,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2634964,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 658741,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2402636,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 600659,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2999395,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 749849,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3486926,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 871732,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 5278799,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1319700,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4629587,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1157397,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 9289870,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 2322468,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4075108,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1018777,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 618975,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 154744,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 457231,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 114308,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 121303,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 30326,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 717683,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 179421,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 821897,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 205474,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2430676,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 607669,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3964091,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 991023,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 296307,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 74077,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1245690,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 311423,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 88870,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 22217,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1602023,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 400506,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 11945,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 2986,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1752692,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 438173,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 416379,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 104095,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 816064,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 204016,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1524483,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 381121,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 298324,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 74581,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 78324,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 19581,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 222994,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 55748,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 204385,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 51096,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1878395,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 469599,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2530629,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 632657,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 446427,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 111607,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 336168,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 84042,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3607051,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 901763,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 449139,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 112285,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1610530,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 402633,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2415490,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 603873,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1039311,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 259828,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1197776,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 299444,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4055863,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1013966,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 398858,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 99715,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2201687,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 550422,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3272337,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 818084,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 475795,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 118949,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3647829,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 911957,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2728745,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 682186,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2141612,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 535403,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 389682,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 97421,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1829289,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 457322,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2305331,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 576333,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2591042,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 647760,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2135506,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 533876,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1940426,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 485107,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2683866,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 670966,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 102071,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 25518,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 255245,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 63811,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 190057,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 47514,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 100803,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 25201,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 139527,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 34882,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 963029,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 240757,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1949645,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 487411,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 708602,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 177150,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 2285043,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 571261,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3492221,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 873055,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 3742148,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 935537,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 30.12.2016 №28671/6/99-99-11-01-02-25 скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП ДФС від 26.10.2016 № у частині податкового зобов'язання у сумі 511571,00 грн. та штрафної санкції в сумі 127892,75 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та інші податкові повідомлення-рішення Офісу ВПП ДФС від 26.10.2016 - залишено без змін.

У той же час, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 26.10.2016 такими, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З приводу податкових повідомлень-рішень від 26.10.2016 № та №, згідно з якими позивачу збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, судом встановлено наступне.

Податковий орган в Акті перевірки вказує на те, що під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.п.14.1.179, п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму ,00 грн. та занижено ПДВ на суму 453315655,00 грн.

Так, проведеною перевіркою встановлено, що згідно з даними бухгалтерського обліку позивача за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 придбано нафтопродуктів на ,00 грн. (з ПДВ), у т.ч. бензину А-92 кількістю 48433320 л на суму 674373540,00 грн., бензину А-95 кількістю 24457675 л на суму 351021399,00 грн., бензину А-95 Євро кількістю 18165778 л на суму 281741463,00 грн., газу природного Метану об'ємом 4094890 метрів кубічних на суму 27863568,00 грн., газу скрапленого кількістю 12209335,00 л на суму 782394555,00 грн., дизельного палива кількістю 12432286 л на суму ,00 грн., дизельного палива Євро кількістю 31889018 л на суму 426519905,00 грн., бензину А-80 кількістю 272274 л на суму 3174549,00 грн., палива моторного 95+ кількістю 28573756 л на суму 331804892,00 грн. та було відображено бухгалтерським проведенням Дт 281 "Товари на складі" - Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Основними постачальниками нафтопродуктів у перевіряємому періоді були ТОВ "Бел-Ойл" (обсяг постачання за 2015 рік та І кв. 2016 року на суму ,00 грн. (40 % від загального обсягу)) та ТОВ "Парком Транс" (обсяг постачання за 2015 рік та І кв. 2016 року на суму ,00 грн. (51 % від загального обсягу)).

Реалізовано нафтопродуктів згідно з даними бухгалтерського обліку позивача за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 на загальну суму ,00 грн. з ПДВ, у т.ч. бензину А-92 кількістю 48645169 л на суму 679502969,00 грн., бензину А-95 кількістю 24607954 л на суму 354810882,00 грн., бензину А-95 Євро кількістю 18653205 л на суму 291790544,00 грн., газу природного Метану об'ємом 4094890 метрів кубічних на суму 27863568,00 грн., газу скрапленого кількістю 122322756 л на суму 784271216,00 грн., дизельного палива кількістю 125053596 л на суму ,00 грн., дизельного палива Євро кількістю 32121983 л на суму 434964183,00 грн., бензину А-80 кількістю 291029 л на суму 3440504,00 грн., палива моторного 95+ кількістю 28734403 л на суму 335160562,00 грн.

Реалізація нафтопродуктів здійснювалась виключно через мережу орендованих автозаправних станцій (далі - АЗС) під брендом "БРСМ-Нафта", що було відображено бухгалтерським проведенням Дт 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" - Кт 281 "Товари на складі".

З метою правильності та повноти визначення доходів від реалізації нафтопродуктів податковим органом було проведено аналіз даних бухгалтерського обліку позивача та наданих до перевірки місячних звітів Реєстрів розрахункових операцій (далі - РРО) по 158 АЗС за період з 01.06.2015 по 31.03.2016, що здійснювали відпуск даних нафтопродуктів.

Так, було опрацьовано близько 1500 звітів РРО по всіх АЗС та зроблено виборки по кожному реалізованому виду палива та формам розрахунку.

Проведеним співставленням даних місячних звітів РРО щодо реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС та даними бухгалтерського обліку встановлено розбіжність на загальну суму ,00 грн.

Згідно з поясненнями позивача, дана розбіжність виникла у зв'язку з тим, що на АЗС здійснювалось зберігання нафтопродуктів, що належить ТОВ "Бел-Ойл" (15 % від загального обсягу) та ТОВ "Парком Транс" (85 % від загального обсягу), і як підтвердження були надані до перевірки договори зберігання.

Так, зі змісту вказаних договорів вбачається, що ТОВ "Стейт Оіл" надавало послуги зі зберігання паливно-мастильних матеріалів та їх відпуску через АЗС відповідно до:

- договору зберігання від 03.11.2014 №3111-П з ТОВ "Парком Транс";

- договору зберігання від 11.07.2015 №11/07-153Б з ТОВ "Бел-Ойл".

Згідно з умовами даних Договорів:

- Поклажодавець в цілях ведення власної господарської діяльності передає Зберігачу, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання та зобов'язується протягом дії договору повернути Поклажедавцеві (відпустити уповноваженим представникам Поклажодавця) у прийнятих на збереження обсягах паливно-мастильні матеріали (надалі - Товар) (п. 1.1 Договору);

- Поклажодавець самостійно здійснює доставку Товару до місць зберігання (п. 1.2 Договору);

- приймання-передача Товару на зберігання здійснюється у визначених Договором місцях зберігання за Актами приймання-передачі Товару, які складаються сторонами (їх уповноваженими представниками) на підставі товарно-транспортних накладних (п. 1.3 Договору);

- вартість послуг Зберігача за Договором становить 0,05 грн., в т. ч. ПДВ 20%, за 1 (один) літр відпущеного Товару (п. 4.1 Договору);

- повернення Товару зі зберігання Поклажодавцю (його уповноваженим особам) здійснюється в місцях зберігання на підставі спеціальних карток Зберігача (номерні картки та їх дублікати передаються відповідно до актів приймання-передачі карток), які не є платіжним засобом і використовуються як безвідклична заявка на відпуск Товару зі зберігання пред'явниками таких карток. Поклажодавець гарантує, що пред'явники таких карток - його уповноважені особи (п. 4.4 Договору);

- повернення (відпуск) Товару здійснюється в ємності Поклажодавця через паливно-роздавальні колонки Зберігача в місцях зберігання (п. 4.4 Договору);

- показники лічильника паливно-роздавальної колонки по обсягу Товару є підставою для визначення Сторонами 1 (один) раз на місяць (з 01.01.2016 1 (один) раз на звітний квартал) кількості фактично повернутого (відпущеного) Товару зі зберігання про що складається Акт приймання-передачі товару зі зберігання (п. 4.4 Договору);

- оплата Поклажожавцем (його уповноваженими представниками) вартості поверненого (відпущеного) товару через паливно-роздавальну колонку в місцях зберігання не здійснюється (п. 4.4 Договору).

Як зазначено в Акті перевірки, згідно з усними поясненнями посадових осіб позивача, облік паливно-мастильних матеріалів, отриманих на зберігання, здійснювався ТОВ "Стейт Оіл" на позабалансовому рахунку 023 відповідно до П(С)БО.

При цьому, як зазначив відповідач у додаткових поясненнях, дане пояснення було надане позивачем лише після того, як було зроблено товарний баланс придбаного та реалізованого пального і встановлено реалізацію не облікованого пального.

У той же час, до того моменту до перевірки не було надано жодної інформації про факт передачі пального на зберігання та його облік на позабалансових рахунках.

З метою підтвердження або спростування виконання вищезазначених договорів контролюючим органом було направлено запит до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо надання інформації стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ "Бел-Ойл" та згідно із відповіддю було встановлено, що була проведена позапланова перевірка ТОВ "Бел-Ойл" за перевіряємий період з 28.02.2014 по 01.12.2015 згідно отриманої ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва.

До наведеної вище перевірки ТОВ "Бел-Ойл" не було надано договір зберігання нафтопродуктів №11/07-153Б від 11.07.2015 по операціях із позивачем.

Згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства та АІС "Податковий блок" не було встановлено декларування ТОВ "Бел-Ойл" податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток, декларування "інших" податкових зобов'язань по операціях з "уповноваженими особами", про яких вказано у договорі зберігання, а згідно із даними бухгалтерського обліку підприємства та АІС "Податковий блок" не встановлено емісії та реалізації "спеціальних карток", також не встановлено та не задекларовано операцій з суб'єктами господарювання, які надавали послуги виготовлення цих карток; згідно із даними бухгалтерського обліку та АІС "Податковий блок" не встановлено роздачу "спеціальних карток" "уповноваженим особам", дані операції не задекларовані, яким чином здійснювалась ідентифікація цих осіб невідомо.

Крім того, у ході перевірки не надано документів щодо наявності, придбання чи оренди ТОВ "Бел-Ойл" ємностей, способу транспортування цих ємностей при знятті нафтопродуктів зі зберігання.

Водночас, ТОВ "Бел-Ойл" у перевіряємому періоді з 28.02.2014 по 01.12.2015 не був платником акцизного податку і не сплачував акцизний податок із реалізованого "уповноваженим особам" пального.

Таким чином, контролюючим органом зроблено висновок про не підтвердження виконання договору зберігання №11/07-153Б від 11.07.2015, укладеного ТОВ "Стейт Оіл" з ТОВ "Бел-Ойл".

Також, в Акті перевірки зазначено, що податкова звітність ТОВ "Стейт Оіл" та ТОВ "Бел-Ойл" надсилалась з однієї ІР-адреси, хоча фактичні/юридичні адреси підприємств відрізняються на 69 км, а саме:

- адреса ТОВ "Бел Ойл": Київська область, Києво-Святошинський район, село Лісне, вул. Житомирська, буд. 27;

- адреса ТОВ "Стейт Оіл": Київська область, місто Обухів, вул. Київська, 25.

З приводу договору зберігання №3111-П від 03.11.2014, укладеного з ТОВ "Парком Транс", то відповідач в Акті перевірки зазначив, що ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області на виконання постанов слідчого ОВС МВС України було проведено позапланові документальні перевірки ТОВ "Парком Транс" за перевіряємий період з 21.12.2012 по 30.06.2015 (акт від 02.09.2015 №1704/10-37-22-01/38510873) та з 01.07.2015 по 31.12.2015 (акт від 12.04.2016 №434/10-37-22-02/38510873).

Відповідно до вказаних матеріалів перевірки ТОВ "Парком Транс", контролюючим органом було встановлено відсутність укладених договорів зберігання нафтопродуктів з ТОВ "Стейт Оіл", зберігання нафтопродуктів здійснювалось за рахунок укладених договорів оренди нафтобаз, резервуарів та ємностей для збереження нафтопродуктів з ТОВ "Укртрансоіл-2009", ТОВ "БРСМ-Нафта", ТОВ "Нафтозбут".

Згідно витягу з акту від 02.09.2015 №1704/10-37-22-01/38510873 (ст. 6-7): власні офісні та складські приміщення у ТОВ "Парком Транс" відсутні. Діяльність забезпечується використанням орендованих основних засобів.

Також, за матеріалами перевірок відсутнє декларування ТОВ "Парком Транс" податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток, декларування "інших" податкових зобов'язань по операціям з "уповноваженими особами", про яких вказано у договорі зберігання; не встановлено емісії та реалізації "спеціальних карток", також не встановлено та не задекларовано операцій з суб'єктами господарювання, які надавали послуги виготовлення цих карток; акцизного податку з реалізованого "уповноваженим особам" пального.

Таким чином, вищезазначеними актами перевірок не було підтверджено виконання договору зберігання №3111-П від 03.11.2014, укладеного ТОВ "Стейт Оіл" з ТОВ "Парком Транс".

Згідно з даними АІС "Податковий блок" було встановлено, що у перевіряємому періоду ТОВ "Бел-Ойл" та ТОВ "Парком Транс" не здійснювали роздрібної торгівлі нафтопродуктів, основним покупцем було ТОВ "Стейт Оіл", або здійснювалась реалізація одне одному.

Щодо транспортування пального в Акті перевірки зазначено наступне.

Згідно наданої відповіді позивача на запит контролюючого органу щодо надання первинних документів, підтверджуючих виконання договорів зберігання, були надані наступні пояснення щодо транспортування нафтопродуктів на зберігання: "транспортування ПММ (на зберігання) здійснювалось автомобільним транспортом, разом з придбаними нафтопродуктами" та надані копії товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) за листопад 2015 року.

Проведеною вибірковою перевіркою копій ТТН щодо транспортування нафтопродуктів на зберігання встановлено, що дані ТТН підтверджують транспортування власного пального, а не на зберігання, про що свідчить картка рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" у кореспонденції з рах. 281 "Товари на складі" (додатки до акту "Витяг з картки рах. 631", «Реєстр ТТН, що підтверджують прихід на ТОВ "Стейт Оіл").

Крім того, проведеною перевіркою підтвердження транспортування нафтопродуктів на АЗС було проаналізовано ТТН у розрізі АЗС за грудень 2015 року. Проведеною звіркою звітів РРО за грудень 2015 року та ТТН встановлено, що через мережу АЗС було реалізовано значно більшу кількість нафтопродуктів, ніж поставлено згідно з ТТН (Додаток до акту "Розбіжності між даними ТТН та місячних звітів РРО за грудень 2015 року).

Щодо повернення товару зі зберігання в Акті перевірки зазначено наступне.

Згідно п. 4.4 вищезазначених договорів зберігання, повернення товару із зберігання здійснюється уповноваженим особам Поклажодавця (ТОВ "Бел Ойл" та ТОВ "Парком Транс" на підставі спеціальних карток. Номера карток вказані у додатках до договорів (56 номерів по ТОВ "Бел Ойл" та 106 по ТОВ "Парком Транс"), причому кожна картка з номерним знаком має 3000 дублікатів. Спеціальна картка використовуються, як безвідклична заявка на відпуск товару із зберігання пред'явниками таких карток. Згідно з письмовими поясненнями підприємства від 29.09.2016 №29091, "ідентифікація клієнтів здійснювалась при пред'явленні номерних карток, які вказані у договорах та додаткових угодах до договорів з контрагентами".

Проте, у проаналізованих на перевірці звітах РРО зафіксовано лише 4 види відпуску нафтопродуктів: за готівку, по талонах на пальне, паливними картками та безготівковим способом (постермінал). Жодних даних щодо безоплатного відпуску нафтопродуктів по спеціальних картках не зафіксовано.

За період з 01.06.2015 по 31.03.2016 проведеною перевіркою звітів РРО встановлено, що через "Відомість К" відпущено нафтопродуктів на ,00 грн., у т.ч. згідно з даними бухгалтерського обліку ТОВ "Стейт Оіл", а саме: по субрахунку 3612 "Розрахунки з вітчизняними покупцями по паливних картках" за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 реалізовано ПММ на 479711847,00 грн.

Отже, через "Відомість К" було реалізовано необлікованих ПММ на суму ,00 грн.

Однак, у ході перевірки встановлено, що розбіжність між обсягом реалізації згідно звітів РРО та даних бухгалтерського обліку підприємства у частині реалізації ПММ становила ,00 грн.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІУ (далі - Закон №996) кожна господарська операція підприємства або організації повинна підтверджуватися документально, тобто оформлятися за допомогою відповідних первинних документів. Первинний документ - це документ, який містить відомості про певну господарську операцію та підтверджує своїм фактом її здійснення.

Складаються первинні документи в суворій відповідності з вимогою законодавства з включенням всіх обов'язкових реквізитів.

До них відносять: назву документа; місце і дату його складання; найменування юридичної особи, від імені якого складається документ; обсяг і зміст операції; одиниці виміру операції; посади відповідальних осіб; особисту чи електронний підпис особи, яка здійснювала господарську операцію. Тільки за цієї умови вони мають юридичну силу.

Тобто, операція - зняття зі зберігання ПММ уповноваженими, а по факту невстановленими особами за допомогою спеціальних карток, які не містять ніякої інформації крім номерного знаку, не підтверджена первинними документами.

Проведеною перевіркою встановлено, що весь обсяг нафтопродуктів відпускався через паливно-роздавальні колонки через мережу АЗС дрібними партіями (як для заправки автотранспортних засобів). Відпуск оптових партій перевіркою не встановлено.

За поясненнями позивача зберігання здійснювалося в ємностях, які підключені до паливно-роздавальних колонок разом з власними нафтопродуктами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами.

У пункті 2 Правил зазначено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Пунктами 34 та 35 цих Правил встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів проводиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Заправка автотранспортних засобів проводиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Отже, законодавець визначив, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

За своїм функціональним призначенням мережа автозаправних станцій використовується саме для роздрібної торгівлі нафтопродуктами, тобто реалізації для кінцевого споживача.

Враховуючи специфіку зберігання, перевезення та реалізації нафтопродуктів оптова торгівля ними можлива лише через відповідні нафтобази, а не через АЗС.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 17.11.2011 №К-45938/09 та в ухвалі від 10.10.2012 №К-20699/10-С зазначив, що "відсутні підстави вважати заправку паливом автотранспорту споживачів оптовою торгівлею шляхом видачі товару, який знаходиться на зберіганні, оскільки у випадку оптової торгівлі паливом, яке не передається одразу покупцеві, а залишається на зберіганні у продавця, така видача має здійснюватися з окремих ємностей, не підключених до паливно-роздавальних колонок, спеціально призначених для зберігання та відпуску попередньо оплачених оптових партій пального, або пального, що знаходиться на відповідальному зберіганні без набуття права власності на них утримувачем, оформленому відповідними договорами".

З наведеного слідує, що по факту реалізації ТОВ "Стейт Оіл" саме ним здійснювалась фактична реалізація (відпуск) підакцизних товарів через мережу АЗС безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Отже, враховуючи вищевикладене, операції зі зберігання нафтопродуктів не відбувались, а мало місце реалізація не облікованого палива.

Так, до перевірки, як і під час розгляду справи, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо придбання вищевказаного пального, а отже товариство не понесло жодних витрат на їх придбання, а тому мало місце безоплатне отримання товарів (запасів).

Згідно з п.п.14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безоплатно наданими товарами, роботами послугами є: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Таким чином, безоплатно отриманими слід вважати товари, отримані на умовах, які не передбачають надання особі, що їх передає, будь-якої компенсації їх вартості зі сторони (або від імені) особи, що їх приймає.

Оскільки собівартість реалізованих товарів формується за рахунок витрат, що здійснюються платником податку для провадження господарської діяльності, факт проведення яких підтверджено первинними документами, то вартість безоплатно отриманих товарів не враховується при формуванні собівартості.

Надлишкові товари у податковому та бухгалтерському обліку підлягають оприбуткуванню за чистою вартістю реалізації запасів та включенню до складу доходів за кредитом субрахунка 719 "Доходи від іншої операційної діяльності" у кореспонденції з рахунком 281 "Товари на складі".

При реалізації не підтверджених документально надлишків, виявлених під час перевірки, тобто безоплатно одержаних товарів (запасів), виникають "повторні" доходи у розмірі суми отриманої компенсації товарів (запасів).

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді через мережу АЗС реалізовувався природний газ Метан та бензин А-80.

Проведеною звіркою даних бухгалтерського та податкового обліку та місячних звітів РРО встановлено реалізацію даних ПММ за цінами вищими від тих, що відображені у бухгалтерському обліку підприємства на загальну суму 27045927,00 грн.

Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 - Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу застосовуються окремо до кожної операції. Визнані доходи класифікуються у бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (ПДВ, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо) та податків і зборів.

Отже, враховуючи встановлені обставини та вказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем було правомірно встановлено, що ТОВ "Стейт Оіл" в порушення п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, було занижено задекларованих показників у р. 2000 Звіту "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" на ,00 грн., у т.ч. за 2015 рік - ,00 грн., за І кв. 2016 року - 625716993,00 грн. (у т.ч. з вирахуванням ПДВ та акцизного податку).

Також, проведеною перевіркою встановлено здійснення позивачем діяльності, пов'язану із наданням податкової вигоди третім особам, а саме: реєстрацію податкових накладних на адресу ряду підприємств з ознаками "фіктивності", а саме: ТОВ "Трансенергобуд ТВК", ТОВ "Бриз-Охорона Груп", ТОВ "Юридична компанія "Київ Прайм", ТОВ "Торговий Дім Промбуд", ТОВ "Ліра Солюшн", ТОВ "Лінкер Глобал", ТОВ "Оушен Маркет", ТОВ "БК Будтрансмаш", ТОВ "Трейдексим ФП", ТОВ "Маркетинг Груп ЮА", ТОВ "ТБК Електродім", ТОВ "Дженкон", ТОВ "Кепітал Альянс Груп", ТОВ "БТК Штайн", ТОВ "Будпром Груп", ТОВ "Промтехноресурс", ТОВ "Лород Буд", ТОВ "Спецвантажоперевезення", ТОВ "ТБК Будтехресурс", ТОВ "РА Інфомодуль Плюс", ТОВ "ТДМ Базіс", ТОВ "Канлімітед", ТОВ "ІК та Технології", ТОВ "ТК Омега", ТОВ "РА Модуль-Реклама", ТОВ "Альпіна Капітал", ТОВ "Будпромексперт", ТОВ "Сітігранд", ТОВ "Лайксіті", ТОВ "ТК Холдинг Проект", ПП "Джепартс", ТОВ "Стройексперт КСП", ТОВ "Вест-Прайм", ТОВ "Агардо", ТОВ "Інвестріал Груп", ТОВ "Київсітігруп", ТОВ "Тріолан плюс", ТОВ "Торгвтор Профіт", ТОВ "Голд Експорт ЮА", ТОВ "Спецтехнологія Ресурс", ТОВ "Металопттрейдінг", ТОВ "Електротехносбут", ТОВ "БТК Промбудпостачання", ТОВ "Грінстейт", ТОВ "Колверт", ТОВ "Тандем-КОР", ТОВ "ТБК Конкорд-Груп", ТОВ "Реклама Прайм", ТОВ "БК Технопромбуд", ТОВ "БК Рамзес 2015", ТОВ "Альтпостач ЛТД", ТОВ "Ледрен", ТОВ "Монтажбуд-Спецпроект", ТОВ "Торгова Компанія Корн", ТОВ "Технологічні Промислові Рішення", ТОВ "Оптторг Груп", ТОВ "Торгпромбуд Груп", ТОВ "Глобал Автоекспрес", ТОВ "Верман" (далі - контрагенти).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов; вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

Таким чином, необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Згідно ч. 2 ст. 30 Цивільного кодексу України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також нести відповідальність у разі їх невиконання.

Статтею 92 Цивільного кодексу України (Цивільна дієздатність юридичної особи") встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Вказана підстава відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України є безумовною підставою для визнання вказаного правочину недійсним, адже відповідно до ст. 42 підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 1. ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно п. 2. ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Зазначена позиція узгоджується також із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" та позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 20.02.2013 у справі №К/9991/59642/12.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 26.09.2006, правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Також згідно позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної оглядовому листі від 06.07.2009 №982/13/13-09 та доведеної до адміністративних судів України з метою інформування і врахування під час розгляду справ за участю органів державної податкової служби, - правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. За відсутності ж останнього, відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за рахунок валових витрат та податкового кредиту.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість підлягає з'ясуванню рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Згідно Постанови Верховного суду України від 08.09.2009 у справі №21-737во09, про необґрунтованість податкової вигоди може свідчити відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, а також письмові заперечення посадових осіб контрагентів, щодо оформлення будь-яких документів, угод, платіжних доручень, банківських та господарських документів.

Згідно Листа ВАСУ від 02.06.2011 №742/11/13-11 будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В обґрунтування не підтвердження господарських операцій із вище зазначеними контрагентами (період вчинення господарської операції з 01.01.2015 по 31.03.2016) в акті перевірки міститься посилання на те, що у 80 % випадках контрагентами не подавалась податкова декларація з ПДВ, або не мала статусу податкової звітності (була прийнята "до відома"), за рахунок чого у Системі співставлення податкових та податкового кредиту по ТОВ "Стейт Оіл" зафіксовано розбіжність ПЗ > ПК.

Аналізом інформації з Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) було встановлено, що на вищевказаних товариствах відбувається "обрив" ланцюга постачання, тобто декларується придбання нафтопродуктів від ТОВ "Стейт Оіл", а продаж здійснюється дуже різноманітної групи товарів, що дає змогу мінімізації податкових зобов'язань з ПДВ для СГД реального сектору економіки.

Тобто, контрагенти лише користувалися можливістю реєструвати податкові накладні у базі "ЄРПН" на суму податку, обчислену за "формулою", показники якої обраховуються з 01.07.2015 (детальніше в акті перевірки).

Крім того, проаналізувавши подані контрагентами податкові звітності (зареєстровані податкові накладні у базі "ЄРПН", звіт 1-ДФ, фінансова звітність) перевіркою зроблено висновок, що фактично на вищенаведених товариствах відсутні власні або придбані матеріальні та трудові ресурси.

Слід зауважити, що вищезазначені товариства взяті на податковий облік у середньому за один-чотири місяці до взаємовідносин з ТОВ "Стейт Оіл" та з березня 2016 року взагалі не подають податкову та фінансову звітність до контролюючого органу.

Податкові накладні зареєстровано у базі "ЄРПН" вищезазначеними товариствами з ІР-адрес та електронних адрес, за якими зареєстровано ще від 3 до 16 підприємств - контрагентів ТОВ "Стейт Оіл".

У бухгалтерському обліку ТОВ "Стейт Оіл" взаємовідносини з вищезазначеними товариствами відображено не було.

Згідно наданої відповіді позивача на запит контролюючого органу: з вищезазначеними контрагентами договорів купівлі-продажу не передбачено; заборгованість з контрагентами відсутня; згідно наказу директора товариства, місцем складання податкових накладних було АЗС, після чого, щоденно, весь масив сформованих податкових накладних втягується у бухгалтерську базу, перевіряється на предмет достовірності реквізитів та реєструється через ПЗ "МЕДОК". На бажання контрагента, із-за великого документообігу, складається зведена податкова накладна. Зведена податкова накладна формується у бухгалтерії товариства, після надання реєстру касових чеків та самих чеків, для звірки з реєстром…".

До відповіді, позивачем надано завірені належним чином реєстри чеків по кожному контрагенту з ознаками фіктивності, на підставі яких ТОВ "Стейт Оіл" виписувало зведені податкові накладні.

З наданої інформації випливає, що контрагенти з ознаками фіктивності заправлялись по 500-2500 разів на день різними видами пального по 10 л. - 50 л., при тому, що на товариствах відсутні транспортні засоби та трудові ресурси.

Платник податків не повинен будувати свою господарську діяльність таким чином, аби заплатити найбільше податків у результаті господарської діяльності. Проте, у будь-якому разі економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на хоча би одного з учасників операції.

Згідно П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 - Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу застосовуються окремо до кожної операції. Визнані доходи класифікуються у бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі у капіталі).

Згідно з п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній та поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладання таких договорів.

Отже, з наведеного слідує, що позивачем в порушення ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996, п.п.1.1, п.п.1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, п.п.14.1.179, п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, по взаємовідносинах із вищевказаними товариствами завищено податкові зобов'язання на суму 62657843,00 грн., у т.ч. за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 на суму 43265777,00 грн., за І кв. 2016 року - 19396397,00 грн.; доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ПнП на загальну суму 375947058,00 грн., у т.ч. за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 на суму 216327085,00 грн., за І кв. 2016 року - 96981985,00 грн.

При цьому, факт реалізації зазначеної продукції (нафтопродукти) підтверджено даними бухгалтерського обліку ТОВ "Стейт Оіл" (оборотно-сальдовими відомостями, журналами-ордерами, регістрів бухгалтерського обліку, аналіз руху ТМЦ по складу, тощо) та встановлено списання ТМЦ зі складу, тобто його реалізацію невстановленим перевіркою особам.

Таким чином, відповідно до ст. 22, ст. 23, п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134 ст. 134, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України сума податкових зобов'язань з ПДВ та сума доходів за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 та І кв. 2016 року ТОВ "Стейт Оіл" по реалізації (відвантаженню) вищезазначеної продукції залишається незмінною.

Разом з тим, оскільки відповідно до даних бухгалтерського обліку та згідно фіскальних чеків з АЗС встановлено отримання коштів від наведених вище підприємств у 375947058,00 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 259592862,00 грн., за І кв. 2016 року на суму 116378382,00 грн., та вони фактично є безповоротною фінансовою допомогою, то ТОВ "Стейт Оіл" в порушення ст. 22, ст. 23, п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України занижено інші доходи на суму отриманих коштів на загальну суму 375947058,00 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 259592862,00 грн., за І кв. 2016 року на суму 116378382,00 грн.

Отже, з наведеного слідує, що ТОВ "Стейт Оіл" виписано податкові накладні та відображено у податковому та бухгалтерському обліку фінансово-господарські операції з підприємствами з ознаками фіктивності без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування та несплати податків по ланцюгу постачання, у зв'язку з чим вказані дії призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України та дали змогу мінімізації податкових зобов'язань для інших СГД.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону №996 - первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Зі змісту п.п.14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то у цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, в яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу.

Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу.

Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік у такій безперервній сукупності років. У подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, у будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

Згідно П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу застосовуються окремо до кожної операції.

Визнані доходи класифікуються у бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

Згідно з п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній та поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладання таких договорів.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижчої за звичайні ціни, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Оскільки згідно з п.п.14.1.244 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України товари - це матеріальні та нематеріальні активи, що використовуються у будь-яких операціях, то пункт 188.1 статті 188 цього Кодексу поширюється і на визначення бази оподаткування ПДВ при продажу безоплатно отриманих запасів.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України у редакціях, які діяли на момент здійснення господарських операцій, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) / база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у т. ч. компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів / крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, ПДВ та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у т. ч. компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 188.1 ст. 188 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, зокрема, що не є господарською діяльністю платника податку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.10.2016 № та №.

З приводу податкових повідомлень-рішень від 26.10.2016, згідно з якими позивачу збільшено суми грошових зобов'язань з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та застосовані штрафні санкції, суд зазначає наступне.

Як свідчать обставини справи, за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 ТОВ "Стейт Оіл" задекларовано акцизний податок при реалізації пального (бензинів моторних, інших нафтопродуктів, скрапленого газу та палива моторного альтернативного) у сумі 264691529,00 грн.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ "Стейт Оіл" за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 занижено акцизний податок при реалізації пального на загальну суму 174424849,00 грн., а саме: за червень 2015 року в сумі 17298419,00 грн., за липень 2015 року в сумі 16212520,00 грн., за серпень 2015 року в сумі 15933863,00 грн., за вересень 2015 року в сумі 15434158,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 16833948,00 грн., за листопад 2015 року в сумі 16678361,00 грн., за грудень 2015 року в сумі 17697156,00 грн., за січень 2016 року в сумі 18967293,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 16719005,00 грн., за березень 2016 року в сумі 22650127,00 грн.

За результатами аналізу первинних документів (перелік зазначено в акті перевірки) та копії яких наявні в матеріалах справи за період з 01.06.2015 по 31.03.2016 ТОВ "Стейт Оіл" реалізовано кінцевим споживачам пальне за ціною вказаною на стенді АЗС в день реалізації.

При цьому, твердження ТОВ "Стейт Оіл", що операції з повернення товару зі зберігання через мережу АЗС підприємства не є об'єктом оподаткування акцизним податком не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

Тобто, за своїм функціональним призначенням мережа АЗС використовується саме для роздрібної торгівлі нафтопродуктами, тобто реалізації для кінцевого споживача.

Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.07.2016 №К/800/54544/15 встановлено, що саме при відпуску через мережу АЗС нафтопродуктів здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України.

В зв'язку з вищевикладеним, встановлено, що поняття "господарська діяльність" та "комерційна діяльність" не є тотожними. Комерційне використання ПММ передбачене для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, тоді як на АЗС здійснює саме таку роздрібну реалізацію пального кінцевим споживачам.

Згідно з п.п.14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до п.п.14.1.145 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Згідно з п.п.212.1.11 п. 212.1, п.п.212.3.1 п. 212.3 ст. 212, п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України платниками податку є особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. Такі суб'єкти підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку - контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу підакцизних товарів. Реєстрація здійснюється не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється реалізація підакцизних товарів. Отже, реєстрація контролюючими органами таких платників, як платників акцизного податку здійснюється автоматично при поданні ними декларації з акцизного податку до контролюючих органів, які обслуговують адміністративно-територіальні одиниці, на яких розташовано пункти продажу підакцизних товарів.

Відповідно до п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з абз. 2 п.п.14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять" роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

Згідно з п.п.214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Податкового кодексу України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Таким чином, об'єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому, в незалежності від форми розрахунків.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Згідно з п.п.215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Відповідно до п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції, відповідно до Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265).

Згідно з Законом №265 розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Вимоги щодо обігу, використання (видачі водіям тощо) та зберігання платіжних паливних карток (у т.ч. смарт-карток) і талонів встановлюються договором про відпуск палива і паливно-мастильних матеріалів за паливними картками між покупцем і продавцем. Паливна картка, талони передаються на підприємство за актом приймання-передачі після оплати вартості згідно з умовами договору. Підтвердженням факту отримання пального можуть бути видаткові документи або чеки терміналів, що формуються безпосередньо в момент фактичного отримання пального з АЗС.

Відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 (далі - Правила №1442) розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Отже, при відпуску через мережу АЗС нафтопродуктів здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України.

Згідно з Правилами №1442 роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Відповідно до п. 34 та п. 35 Правил №1442 заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС (за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора) через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри).

Таким чином, через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві (п. 2 Правил №1442 та ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять"), а тому такі операції є об'єктом оподаткування акцизним податком відповідно до п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до Правил №1442 розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Таким чином, податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова), під час здійснення розрахункових операцій, у зв'язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення від 26.10.2016 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та податкове повідомлення-рішення від 26.10.2016 № з урахування рішення ДФС України від 30.12.2016 №28671/6/99-99-11-01-02-25, є правомірними.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 19.07.2016 у справі №К/800/54544/15 та від 15.09.2016 у справі № К/800/52006/15.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем було правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі висновків, викладених в Акті перевірки.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наявні у справі докази свідчать про правомірність прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень.

Водночас позивач, всупереч наведеним вимогам, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності рішень відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 30 січня 2017 р.