Справа № 826/5938/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5938/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Коротких А.Ю.,

за участю секретаря: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.09.2015 року №4 і №4.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 29.09.2015 №4 і №4.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 09.09.2015 по 14.09.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ «ДПЗК України» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами: від 24.12.2014 № ЕХР241214-1/531816 з «NOBLE RESOURCES SA» (Швейцарія) та від 03.11.2014 № ЕХР031114-1 з «ETADA SPRINT LIMITED» (Кіпр) згідно з повідомленнями AT «Державний експортно-імпортний банк України» від 09.06.2015 № 153-02/2201 (вх. ДПІ від 12.06.2015 № 6759/10) та від 09.06.2015 № 153-02/2194 (вх. ДПІ від 12.06.2015 № 6766/10), за результатами якої складений акт перевірки від 15.09.2015 №359/26-55-22-04/37243279, яким встановлено порушення ПАТ «ДПЗК України» вимог ст. 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94 - ВР, а саме у зв'язку з:

- ненадходженням валютної виручки у розмірі 67 165,01 дол. США (еквів. 1 411 496,73 грн.) за імпортним контрактом від 24.12.2014 №ЕХР241214-1/531816 з компанією "NOBLE RESOURCES SA" (Швейцарія ) за період з 12.05.2015 по 30.06.2015;

- ненадходженням валютної виручки від нерезидента «ETADA SPRINT LIMITED» (Кіпр) за експертним контрактом від 03.11.2014 № ЕХР031114-1 в сумі 191 222,79 дол. США (еквів. 4 018 615,39 грн.), та порушення п.1 ст.9 , п.2 ст.10 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», у зв'язку з несвоєчасним поданням декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України та знаходяться за її межами станом на 01.07.2015 та приховуванням або перекручення звітності про валютні операції.

29.09.2015 року відповідачем на підставі виявлених порушень прийнято наступні податкові повідомлення-рішення (форми «У»):

- №4, яким позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання за платежем «пеня за порушення термінів у сфері ЗЕД» у розмірі 211 846,79 грн.

- №4, яким позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання за платежем «пеня за порушення термінів у сфері ЗЕД» у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, після процедури адміністративного оскарження позивач звернувся із даним позовом до суду.

Як видно з матеріалів справи, підставою для винесення податкових повідомлень-рішень став факт неотримання ПАТ «ДПЗК України» станом на 30.06.2015 на свій поточний рахунок валютної виручки від нерезидента - компанії «NOBLE RESOURCES SA» (Швейцарія) у сумі 67 165,01 дол. США за імпортним контрактом від 24.12.2014 № ЕХР241214-1/531816, та несвоєчасного подання до контролюючого органу декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходиться за її межами (вх. № від 10.09.2015) і невідображення товариством у такій декларації простроченої дебіторської заборгованості в розмірі 67 165,01 дол. США за вказаним імпортним контрактом.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно ч.1, 2 ст. 2 Закону, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При цьому, в силу норми ч. 3 ст. 2 Закону № 185/94-ВР, строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України, а саме - відповідно до Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1392.

Частиною 3 ст. 1 та ч. 4 ст. 2 Закону № 185/94-ВР встановлено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, положеннями постанов правління Національного банку України від 16.11.2012 №475, 14.11.2013 № 453 і від 12.05.2014 № 270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», що зареєстровані в Міністерстві юстиції України, встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Вимогами ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що 24.12.2014 між ПАТ «ДПЗК України» (покупець) та нерезидентом - компанією «NOBLE RESOURCES SA» (Швейцарія)(продавець) був укладений зовнішньоекономічний імпортний контракт від 19.12.2014 № ЕХР241214-1/531816. За умовами цього контракту продавець зобов'язується поставити на користь покупця товар - кукурудзу для кормових цілей 2-го та/чи 3-го класів, ненасіннєву, українського походження, врожаю 2014 року, 100% насипом. Поставка товару здійснюється без ввезення на митну територію України на умовах CFR (вартість і фрахт) - один безпечний порт один безпечний причал у Китаї за вибором покупця. Загальна орієнтовна вартість контракту складає 10 732 500 дол. США +/- 10%. Згідно узгоджених сторонами умов оплати, покупець має здійснити оплату у розмірі 90% вартості контракту за ту кількість товару, що фактично поставлена на зерновий термінал «Олімпекс Купе Інтернешнл», Одеса, Україна, протягом 3 днів з моменту отримання копії рахунку-фактури та копії FCR (сертифікату експедитора, що посвідчує наявну кількість товару в порту). Остаточна оплата здіснюється покупцем на умовах CAD (готівка проти документів). Продавець направляє в банк покупця документи, перераховані у п.7.1.1 - 7.1.3, 7.1.7 ст. 7.1 цього контракту, протягом 7 днів після дати видачі коносаменту. Покупець перераховує оплату на визначений рахунок продавця шляхом банківського переказу протягом 5 робочих днів у сумі 100 % фактурної вартості після відрахування попередньої оплати від продавця відповідно до п. 6.1 контракту згідно з даним контрактом за умови пред'явлення покупцем документів, перерахованих у п.7.1.1 - 7.1.3, 7.1.7 ст. 7.1 цього контракту у банк покупця.

Згідно акта прийому-передачі товару від 02.01.2015, підписаного в м. Женева (Швейцарія), за імпортним контрактом від 24.12.2014 № ЕХР241214-1/531816, компанія «NOBLE RESOURCES SA» передала ПАТ «ДПЗК України» товар - кукурудзу для кормових цілей 3 класу в кількості 44776,675 метричних тон на суму 10 679 236,99 дол. США (в тому числі за ціною 238,5 дол. США за одну метричну тону.

Вартість отриманого товару в сумі 10 679 236,99 дол. США ПАТ «ДПЗКУ» сплатило шляхом переказу безготівкових коштів на рахунок нерезидента у повному обсязі відповідно до платіжних доручень в іноземній валюті № 126 від 26.12.2014 на суму 6 027 970,87 дол. США, №127 від 30.12.2014 на суму 1 258 898,64 дол. США та №8 від 10.02.2015 на суму

3 392 367,48 дол. США.

Колегія суддів вказує, що копії платіжних доручень з відмітками банку про виконання та свіфт-повідомлень додані до матеріалів позову.

Крім того, ПАТ «ДПЗК України» уклало зовнішньоекономічний експортний контракт від 09.12.2014 № ЕХР091214-1 з нерезидентом - компанією «ССЕС HONKONG LIMITED» (Гонконг), за умовами якого позивач (як продавець) взяв на себе зобов'язання поставити на користь компанії «ССЕС HONKONG LIMITED» товар - кукурудзу для кормових цілей 3-го класу, ненасіннєву, українського походження, врожаю 2014 року, 100% насипом. Поставка товару здійснюється на умовах CFR (вартість і фрахт) - вільно від вивантаження, один безпечний причал одного безпечного Північного порту Китаю. Загальна розрахункова вартість контракту з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.12.2014 до цього контракту складає 10 755 000 дол. США (+/- 5%). Ціна товару визначена сторонами у розмірі 239 дол. США за метричну тонну (дана ціна включає в себе спеціальну знижку/пільгову маржу, що складає (5) дол. США за метричну тону на умовах вартість і фрахт (CFR), вільно від вивантаження, один безпечний причал одного безпечного Північний порт, Китай. Одночасно п. 6.1 ст. 6 цього контракту передбачено знижку 2 дол. США за метричну тону у випадку, якщо портами розвантаження є Південні китайські порти. Оплата здійснюється на умовах CAD (готівка проти документів). Продавець направляє в банк документи, покупець перераховує оплату на визначений рахунок продавця у сумі 100% фактурної вартості.

На виконання умов цього експортного контракту ПАТ «ДПЗК України» здійснило поставку на користь компанії «ССЕС HONKONG LIMITED» товару (кукурудзи для кормових цілей) в кількості 44776,675 метричних тон на суму 10 612 071,98 дол. США (в тому числі 237 дол. США за одну метричну тону). Товар було поставлено на умовах CFR Південний порт Китаю, та товар передавався за межами митної території України. Факт отримання нерезидентом товару зафіксований в акті прийому-передачі товару за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР091214-1 від 09.12.2014.

06.03.2015 компанія «ССЕС HONGKONG LIMITED» сплатило позивачу кошти за товар по зовнішньоекономічному контракту від 09.12.2014 № ЕХР091214-1 в сумі 10 612 071,98 дол. США, що засвідчується наявними у справі копіями меморіального ордеру від 06.03.2015 № 4012 з відміткою про проведення операції по зарахуванню коштів та випискою AT «Укрексімбанк» по валютному рахунку ПАТ «ДПЗКУ» № 3310.840 за 06.03.2015, даними картки рахунку бухгалтерського обліку 362 за період з 01.12.2014 по 05.10.2015.

Доводи позивача обґрунтовані тим, що умови вказаних контрактів з продавцем компанією «NOBLE RESOURCES SA» та покупцем компанією «ССЕС HONKONG LIMITED» були виконані в повному обсязі, а валютна виручка за результатами операцій з купівлі-продажу товару за межами митної території України надійшла на відповідні рахунки сторін своєчасно та в повному обсязі, заборгованість за контрактами відсутня. Таким чином, операції за зовнішньоекономічними контрактами є завершеними у відповідності до чинного законодавства.

Позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що позивач, всупереч положень п. 2 Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України та п. 1.8 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999 №136, завершив імпортну операцію резидента без увезення товару на територію України по контракту з компанією «ССЕС HONKONG LIMITED» шляхом зарахування валютної виручки на свій банківський рахунок у зменшеному розмірі на суму знижки належної нерезиденту.

В силу приписів ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору/контракту, мають бути здатними до укладання договору відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору.

Зовнішньоекономічний договір/контракт складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів/контрактів, крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Абзацом 2 ч.1 ст.14 цього Закону визначено, що всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Також, в силу норм ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Цивільним та Господарським кодексами України не забороняється припинення зобов'язання шляхом його виконання в порядку, визначеному умовами договору (контракту).

Постановою КМУ від 05.12.2007 № 1392 «Про затвердження Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України» закріплено, що імпортна операція резидента без увезення товару на територію України вважається завершеною за наявності однієї з таких умов: зарахування виручки, одержаної від нерезидента, на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України; подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком.

Згідно з п.1 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93, Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

У відповідності до положень п. 2.1 - 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виручка резидентів [крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється] підлягає зарахуванню на їх рахунки в банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати оформлення МД на продукцію, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг, прав інтелектуальної власності) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта (іншого документа).

Банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Пунктом 1.8 цієї Інструкції встановлено, що сума валютної виручки або вартість товарів може бути зменшена, зокрема, якщо протягом виконання зобов'язань за договором: а) відбувається перегляд ціни товарів у зв'язку з невідповідністю їх кількісних та/або якісних характеристик умовам договору - на суму недопоставлених та/або неякісних товарів.

При цьому, такі зменшення можуть відбуватись вже після укладання договору, а сторони договору завчасно не могли передбачити їх.

В даному випадку, вартість та механізм розрахунку ціни за товар чітко визначено умовами контракту від 09.12.2014 № ЕХР091214-1, а тому валютна виручка в розмірі 10 612 071,98 дол. США, що вчасно надійшла на рахунок ПАТ «ДПЗКУ», є такою, що була отримана позивачем у розмірі, що передбачена умовами контракту, а тому факт зменшення позивачем валютної виручки спростовується матеріалами справи.

Протилежного апелянт та третя особа в ході розгляду справи не довели. Документальних доказів незняття уповноваженим банком позивача з контролю експортної операції за контрактом від 09.12.2014 № ЕХР091214-1 при апеляційному розгляді до суду не подали.

Отже, враховуючи наведені норми права та встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зарахування валютної виручки в сумі 10 612 071,98 дол. США від нерезидента-покупця - компанії «ССЕС HONKONG LIMITED» на рахунок

ПАТ «ДПЗКУ» у банку, підтверджує припинення зобов'язання щодо надходження валютних коштів на користь позивача в оплату товарів за експортним контрактом від 09.12.2014 №ЕХР091214-1 в порядку визначеному п. 2 Порядком визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України, та відповідно про завершення експортної операції позивача за таким контрактом в повному обсязі.

А тому, в діях позивача відсутні порушення ст. 1 і 2 Закону № 189/94 та прострочення термінів надходження валютної виручки від контрагента-нерезидента компанії «ССЕС HONKONG LIMITED» (Гонконг) за контрактом від 09.12.2014 № ЕХР091214-1 на 50 днів на суму 67 165,01 дол. США, так як завершення вказаної експортної операції відбулося 06.03.2015, тобто, в межах граничних строків надходження валютної виручки.

Щодо правомірності нарахування позивачеві штрафів на загальну суму 510 грн. за недекларування валютних цінностей (дебіторської заборгованості в сумі 67 165,01 дол. США по контракту від 09.12.2014 № ЕХР091214-1), то статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 передбачено, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Відтак, декларування обов'язкове тільки якщо валютні цінності, доходи та майно, що знаходиться за межами України належать резиденту України.

Водночас, враховуючи наведені вище висновки про відсутність порушень з боку позивача щодо граничних термінів повернення валютної виручки, визначених Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», доводи контролюючого органу про те, що валютні цінності товариства знаходились за межами України, не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу, виключає застосування фінансових санкцій за недекларування валютних цінностей.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Жодних нових обгрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та доводили факт порушення вимог законодавства ПАТ «ДПЗК України» апелянтом не наведено, а доказів такого не надано.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень, та при апеляційному розгляді справи не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 26.07.2016 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Ганечко О.М.

Судді: Коротких А.Ю.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.