Справа № 1805/2а-255/11
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р.Справа № 1805/2а-255/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2011р. по справі № 1805/2а-255/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми

про визнання рішення протиправним та нечинним, зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми в частині відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу" та зобов'язати відповідача призначити, сплатити з моменту звернення - 25 серпня 2010 року та виплачувати в подальшому пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу" як особі, яка має більше ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2011 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми призначити та виплатити ОСОБА_1 з 25 серпня 2010 року пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" як особі, яка має більше ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Свою незгоду з позовом мотивував тим, що постанова не відповідає нормам чинного законодавства, яке полягає в порушеннях та неповному дослідженні судом при розгляді справи норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми задоволено частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2011р. по справі № 1805/2а-255/11 скасовано в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми призначити та платити ОСОБА_1 з 25 серпня 2010 року пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" як особі, яка має більше ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та прийнято нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині залишено рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 року зазначену постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Учасники судового процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 26.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, висновки Вищого адміністративного суду України, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що позивач з 02 січня 1986 року по 15 червня 1988 року працювала на посаді старшого інспектора по кадрах, з 15 червня 1988 року по 04 січня 1990 року на посаді повідного спеціаліста по кадрах Сумського районного агропромислового об'єднання, з 05 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року на посаді провідного спеціаліста по кадрах виробничого агропромислового об'єднання „Сумське", що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 23-46).

ІНФОРМАЦІЯ_1 по досягненню 55 років, ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми з заявою про призначення їй пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України „Про державну службу".

Згідно з протоколом № 5/50593 від 17 вересня 2010 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу" у зв'язку із відсутністю необхідних 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. До спеціального стажу не зараховані періоди роботи з 02 січня 1986 року по 15 червня 1988 року на посаді старшого інспектора по кадрах, з 15 червня 1988 року по 04 січня 1990 року на посаді провідного інспектора по кадрах Сумського районного агропромислового об'єднання, з 05 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року на посаді провідного спеціаліста по кадрах виробничого агропромислового об'єднання „Сумське", оскільки ст. 25 Закону України „Про державну службу" посади керівних працівників і спеціалістів в агропромислових об'єднаннях не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Тому підстави для зарахування періодів роботи на вищевказаних посадах до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи під час досягнення пенсійного віку, відсутні (а.с. 54).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Позивачем до заяви та пакету документів, необхідних для призначення пенсії, було додано і копію вищезазначеної трудової книжки, з якої вбачається, що позивач з 02 січня 1986 року по 15 червня 1988 року працювала на посаді старшого інспектора по кадрах, з 15 червня 1988 року по 04 січня 1990 року на посаді повідного спеціаліста по кадрах Сумського районного агропромислового об'єднання, з 05 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року на посаді провідного спеціаліста по кадрах виробничого агропромислового об'єднання „Сумське" (а.с. 23-46).

Як вбачається з архівної довідки від 25 жовтня 2010 року згідно з наказом начальника управління сільського господарства виконавчого комітету Сумської районної ради за № 53 від 30 грудня 1985 року про утворення комісії по припиненню діяльності управління сільського господарства виконавчого комітету райради народних депутатів, у відповідності до постанови ЦК Компартії України та Ради Міністрів УРСР від 10 грудня 1985 року № 429 „Про подальше удосконалення управління агропромислового комплексу Української РСР" та рішенням IV сесії Сумської районної ради народних депутатів дев'ятнадцятого скликання від 19 грудня 1985 року, управління сільського господарства було скасоване.

Рішенням п'ятої сесії Сумської районної Ради народних депутатів дев'ятнадцятого скликання від 22 квітня 1986 року, на виконання рішення облвиконкому № 381 від 30 грудня 1985 року „Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом області" створено Сумське районне агропромислове об'єднання.

Рішенням п'ятої сесії дев'ятнадцятого скликання Сумської районної ради від 22 квітня 1986 року був затверджений склад ради районного агропромислового об'єднання.

Рішенням 12 сесії Сумської районної ради народних депутатів двадцятого скликання від 14 грудня 1989 року, згідно з Постановою ради Міністрів Української РСР від 16 жовтня 1989 року № 253 „Про удосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки" та рішенням 14 сесії двадцятого скликання обласної Ради народних депутатів від 07 грудня 1989 року, скасовано раду районного агропромислового об'єднання.

В документах архівного фонду Сумського районного агропромислового об'єднання в наказах з основної діяльності за період з січня 1990 року по жовтень 1991 року підприємство значиться: виробниче агропромислове об'єднання „Сумське".

Рішенням Сумської районної Ради народних депутатів за № 9 від 18 січня 1990 року було зареєстроване положення про виробниче агропромислове об'єднання „Сумське". Згідно з наказом голови ради виробничого агропромислового об'єднання „Сумське" за № 29 від 05 жовтня 1991 року, згідно з Законом Української РСР „Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві України" та про передачу міністерств і інших центральних органів управління Української РСР, Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 травня 1991 року № 12 про порядок реалізації цього Закону, а також рішенням сьомої сесії Сумської районної Ради народних депутатів двадцять першого скликання від 26 вересня 1991 року „Про створення управління сільського господарства райвиконкому, затвердження його начальника, рішенням зборів уповноважених представників колгоспів, радгоспів, підприємств та організацій агропромислового комплексу району", діяльність об'єднання було припинено.

Рішенням сьомої сесії Сумської обласної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 18 жовтня 1991 року, у відповідності до Закону Української РСР „Про перелік міністерств та інших центральних органів державного управління Української РСР", та Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 травня 1991 року № 12 про порядок реалізації вказаного Закону, Сумська обласна Рада народних депутатів створила з 01 жовтня 1991 року Управління сільського господарства облвиконкому та рекомендувала районним Радам народних депутатів створити районні управління сільського господарства (а.с. 19).

Як вбачається з п. п. 10, 11 Постанови ради міністрів Української РСР від 11 липня 1983 року № 299 „Про порядок створення, реорганізації і ліквідації підприємств, об'єднань, організацій і установ республіканського та місцевого підпорядкування" реорганізація підприємств, об'єднань, організацій і установ провадиться в порядку, встановленому для створення відповідних підприємств, об'єднань, організацій і установ. Ліквідація підприємств, об'єднань, організацій і установ повадиться тими органами, за рішенням яких вони створені.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради України „Про порядок введення в дію Закону України „Про Представника Президента України" від 05 березня 1992 року встановлено, що місцева державна адміністрація в областях, містах Києві і Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя формується на базі виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів, їх відділів і управлінь. Після створення місцевої державної адміністрації діяльність виконавчих комітетів цих Рад припиняється. Їх майно, а також майно, що належить до комунальної власності області, міст Києва і Севастополя, району, району міст Києва і Севастополя, за рішенням Ради народних депутатів передається в управління відповідної місцевої державної адміністрації.

Таким чином, Виробниче агропромислове об'єднання "Сумське" було реорганізоване в Управління сільського господарства Сумського райвиконкому.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно з додатком до вказаного вище Порядку, до державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, входять місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

З огляду на викладене, наявний у позивача стаж державної служби та час роботи на посадах старшого інспектора по кадрах з 02 січня 1986 року по 15 червня 1988 року, провідного спеціаліста по кадрах з 15 червня 1988 року по 04 січня 1990 року Сумського районного агропромислового об'єднання, з 05 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року на посаді провідного спеціаліста по кадрах виробничого агропромислового об'єднання „Сумське", віднесених до категорій посад державних службовців, дає їй право на призначення пенсії державного службовця, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача про те, що час роботи в агропромислових об'єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об'єднаннях та інших формуваннях, за умови їх реорганізації в управління сільського господарства і продовольства, зараховується лише до 10-річного стажу державної служби особам, які на час досягнення пенсійного віку працюють на посадах державних службовців, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки суперечать як самому Закону України "Про державну службу", так і Порядку обчислення стажу державної служби, які регулюють порядок та підстави призначення пенсій державних службовців, та осіб, які мають право на призначення такої пенсії.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його дій та рішення, що оскаржуються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що на даний час пенсія як державному службовцю позивачу вже призначена та виплачується з 25.08.2010 р.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2011р. по справі № 1805/2а-255/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 31.01.2017 р.