Справа № 813/5478/14
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р. Справа № СК-876/11550/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Рівне Міністерства оборони України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Рівне Міністерства оборони України до Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, скасування рекомендацій аудиторського звіту, -

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне (КЕВ м. Рівне) звернувся до суду з позовом до Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, яким просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати рекомендації, викладені в п. 3.2 розділу ІІІ аудиторського звіту від 12.06.2014 року № 234/5/26 «Про результати проведення фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне за період з 01.01.2014 року до 10.06.2014 року».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що спірні висновки аудиту підтверджені та обґрунтовані в повній мірі наданими відповідачем належними доказами, а позивач, в свою чергу, не надав належних і достатніх доказів на їх спростування.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її необґрунтованою, оскільки суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що викладені в аудиторському звіті рекомендації, які є обов`язковими для виконання, не відповідають дійсності. Зокрема, через відсутність коштів і кошторисних призначень та враховуючи норми ст. 631 Цивільного кодексу України, згідно з якими сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, між Збройними Силами України в особі КЕВ м. Рівне та ФОП ОСОБА_1 , з метою підготовки військових частин до опалювального сезону та збереження фондів виникла домовленість поставити вугілля для Військової частини НОМЕР_1 , яка належить до зони обслуговування КЕВ м. Рівне. В зв`язку з тим, що до кінця вересня 2013 року від Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (ЗахТерКЕУ) підтвердження про оплату отриманого вугілля в КЕВ м. Рівне не надійшло, з початку опалювального сезону та нагальною потребою використання вугілля, начальником КЕВ м. Рівне 30.09.2013 року було затверджено акт прийому вугілля з метою проведення його по бухгалтерському обліку. А 02.10.2013 року КЕВ м. Рівне на підставі довіреності та підтвердження про отримання вугілля передало Військовій частині НОМЕР_1 вугілля в кількості 70,0 т, отримане залізничним транспортом від ФОП ОСОБА_1 , яке було списане з бухгалтерського обліку КЕВ м. Рівне. Тому, на думку позивача, вимога відповідача про відображення в бухгалтерському обліку зазначеного вугілля є безпідставною, оскільки неможливо облікувати товарно-матеріальні цінності, які були раніше використані для відповідних потреб. Крім того, враховуючи факт непроведення ФОП ОСОБА_1 оплати за вугілля у 2013 році, жодних збитків державі не було заподіяно. Також позивач зазначає, що на підставі договору на тимчасове зберігання товарно-матеріальних цінностей та акту від 02.06.2014 року КЕВ м. Рівне передало дрова паливні 91 м куб. на суму 16820,00 грн. на тимчасове зберігання до Костопільського лісгоспу ДП «Львівський військовий лісокомбінат» до проведення повної оплати товару в органах Держказначейства України. А наказами Міністра оборони України від 11.06.2013 року № 381 та від 27.05.2014 року № 339 визначено забезпечити транспортування котельного палива з метою оперативного постачання його з гарнізонних складів на прикотельні склади силами військових частин.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 10-12.06.2014 року посадові особи Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України провели фінансовий аудит та аудит відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне за період з 01.01.2014 року до 10.06.2014 року, за результатами якого складено Аудиторський звіт від 12.06.2014 року № 234/5/26.

Зокрема, в п. 3.2 цього аудиторського звіту (в частині, що є предметом спору в даній справі) надано наступні рекомендації начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне: 1. в термін до 30.06.2014 року відповідно до вимог ч. 6 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» прийняти рішення щодо відображення у бухгалтерському обліку вартості активів (вугілля) вагою 70 т на суму 51800,00 грн. (без ПДВ); зобов`язати начальника фінансово-економічного відділення головного бухгалтера Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне зняти бюджетні зобов`язання, зменшити кредиторську заборгованість по загальному фонду КПКВ 210102 КЕКВ 2275 ст. 1127 кошторису Міністерства оборони України на суму 16820,00 грн. Про виконання вищенаведених рекомендацій у термін до 30.06.2014 року повідомити письмово Управління з поданням завірених копій первинних розпорядчих та інших документів ,які підтверджують виконання рекомендацій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність зазначених рекомендацій відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.2 «Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділу Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 року № 753 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), керівники, державні службові, військовослужбовці та працівники підконтрольних суб`єктів зобов`язані: вживати невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень недоліків, відшкодування збитків (шкоди), притягнення до відповідальності винних осіб та виконувати рекомендації, надані під час проведення та за результатами аудиторського завдання; надавати відповідному підрозділу Служби інформацію (донесення про стан виконання рекомендацій у визначені терміни.)

Відповідно до п. 10.3 цього Порядку якщо вжитими в період виконання аудиторського завдання заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, до офіційного документа вносяться рекомендації з усунення виявлених порушень та вжиття заходів щодо повного відшкодування втрат збитків (шкоди) та притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством. Підконтрольні суб`єкти забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства. Про виконання рекомендацій підконтрольний суб`єкт у визначений строк письмово інформує відповідний підрозділ Служби з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, які це підтверджують. У разі незгоди керівників підконтрольних суб`єктів, відповідальних за діяльність чи керівників вищих за підпорядкованістю органів військового (господарського) управління з наданими за результатами виконання аудиторських завдань рекомендаціями вони в установленому порядку доповідають про це Міністру оборони України. Міністр оборони України приймає рішення про необхідність виконання рекомендацій або бере на себе ризик їх невиконання.

Щодо зобов`язання позивача відобразити в бухгалтерському обліку вартість активів (вугілля) вагою 70 т на суму 51800,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як встановив суд з пояснень сторін у справі, КЕВ м. Рівне та ФОП ОСОБА_1 з метою підготовки військових частин до опалювального сезону досягли усної домовленості про поставку останнім вугілля для Військової частини НОМЕР_1 , яка належить до зони обслуговування позивача.

Такі домовленості позивач мотивує відсутністю на той час необхідних коштів та кошторисних призначень.

Також позивач зазначає, що згідно з усним повідомленням Відділу матеріально-технічного забезпечення ЗахТерКЕУ, саме ЗахТерКЕУ повинне було здійснити оплату за вугілля в кількості 70 т на суму 62160,00 грн., отримане від ФОП ОСОБА_1 залізничним транспортом на підставі транспортної накладної від 22.07.2013 року № 983698 вагоном № 66056847, та направити його в КЕВ м. Рівне як централізоване постачання.

Однак оскільки до кінця вересня 2013 року від ЗахТерКЕУ підтвердження про оплату отриманого вугілля для Військової частини НОМЕР_1 в КЕВ м. Рівне не надійшло, з початком опалювального сезону та потребою використання вугілля, начальник КЕВ Рівне 30.09.2013 року затвердив акт прийому вугілля з метою відображення його в бухгалтерському обліку.

Також 02.10.2013 року КЕВ м. Рівне за довіреністю від Військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2013 року № 55 через начальника КЕС ОСОБА_2 по накладній № 354 передало зазначене вугілля військовій частині та на підставі підтвердження військової частини про отримання вугілля, а саме повідомлення від 02.10.2013 року № 30, позивач списав дане вугілля із свого бухгалтерського обліку.

В червні 2014 року Відділ матеріально-технічного забезпечення МТЗ ЗахТерКЕУ в телефонному режимі повідомив КЕВ м. Рівне в особі начальника паливної групи, що для оплати за вугілля, отриманого залізничним транспортом вагоном № 66056847 в кількості 70 т на суму 62160,00 грн. 22.07.2013 року від ФОП ОСОБА_1 в 2013 році виділені асигнування для КЕВ м. Рівне, в зв`язку з чим потрібно укласти договір між КЕВ м. Рівне та ФОП ОСОБА_1 з метою проведення оплати за раніше поставлене та використане Військовою частиною НОМЕР_1 вугілля, в зв`язку з тим начальник паливної групи подав доповідну записку начальнику КЕВ м. Рівне з метою прийняття відповідного рішення.

З врахуванням наведених обставин КЕВ м. Рівне та ФОП ОСОБА_1 02.06.2014 року уклали договір № 36 на поставку вугілля, а саме про поставку зазначеного вище вугілля в кількості 70 т на суму 62160,00 грн., яке раніше вже було фактично поставлене та використане Військовою частиною НОМЕР_1 , що описано вище.

При цьому, всі зазначені вище документи були надані при проведенні фінансового аудиту.

Водночас за результатами аудиту посадові особи Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, які проводили аудит, дійшли висновку про те, що без належно оформлених первинних документів на підставі бухгалтерської довідки за рахунками Дебет 801 і Кредит 235 вугілля вагою 70 т на суму 51800,00 грн. було списане з бухгалтерського обліку КЕВ м. Рівне, хоча в наданій бухгалтерській довідці вказано про зміни в бухгалтерському обліку, а не списання та зроблено три бухгалтерських проводки, а не одну.

Колегія суддів враховує, що відповідно до норм ч. 1 ст. 626 та ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Проте, як правильно встановив суд першої інстанції, із змісту зазначеного вище договору поставки вугілля від 02.06.2014 року № 36, укладеного між КЕВ м. Рівне та ФОП ОСОБА_1 , не вбачається, що ним були врегульовані саме відносини поставки позивачу вугілля, які виникли до укладання цього договору, а саме поставки 22.07.2013 року ФОП ОСОБА_1 вугілля в кількості 70 т на суму 62160,00 грн. для Військової частини НОМЕР_1 .

Також за даним бухгалтерського обліку КЕВ м. Рівне станом на 01.01.2014 року кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 за поставку вугілля у кількості 70 т на суму 62160,00 грн. була відсутня.

А заявка позивача до ФОП ОСОБА_1 на поставку вугілля, залізнична або транспортна накладна за період з 01.01.2014 року до 10.06.2014 року на відправлення (отримання) відповідним транспортом для їх дослідження під час аудиту не були надані.

Водночас під час аудиту позивач надав накладну від 02.06.2014 року № 1, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 передав, а начальник об`єднаного паливно-матеріального складу КЕВ м. Рівне ОСОБА_3 прийняв вугілля вагою 70 т на суму 51800,00 грн. (без ПДВ).

Як правильно стверджує відповідач, вказана накладна не може вважатись належно оформленим первинним документом, оскільки позивач зазначає про затвердження 30.09.2013 року акту прийому вугілля з метою проведення його по бухгалтерському обліку.

За даними бухгалтерського обліку 02.06.2014 року вугілля вагою 70 т у сумі 51800,00 грн. обліковано як запаси за Дт 235 субрахунку «Розрахунки за гарантійним забезпеченням» та відображено по меморіальному ордеру за червень 2014 рік № 6 «Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими кредиторами».

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, всупереч вимогам наведеної норми ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», а також п. п. 2.7, 2.16 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, та п. 3.1.2 «Положення з бухгалтерського обліку у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.06.2007 року № 363, на підставі бухгалтерської довідки за Дт 801 Кт 235 вугілля вагою 70 т на суму 51800,00 грн. списано з бухгалтерського обліку КЕВ м. Рівне без належно оформлених первинних документів. В свою чергу, позивач крім бухгалтерської довідки не надав жодних документів про використання (списання) вугілля.

Доводи позивача про те, що зазначеними вище діями жодних збитків державі не було заподіяно, на думку колегії суддів, в даному випадку є безпідставними, оскільки посадові особи Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, які здійснювали аудит, вказують не про заподіяння збитків державі, а лише про порушення порядку ведення бухгалтерського обліку по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 та надали рекомендації щодо усунення цих порушень.

Також, як правильно врахував суд першої інстанції, фінансовий аудит проводився відповідачем 10-12.06.2014 року, а додаткова угода до договору від 02.06.2014 року № 36, згідно з якою даний договір було розірвано, була укладена КЕВ м. Рівне з ФОП ОСОБА_1 18.06.2014 року, тобто після закінчення аудиту та формування спірних рекомендацій, що свідчить про вчинення позивачем дій, спрямованих на їх виконання.

Щодо зобов`язання позивача зняти бюджетні зобов`язання та зменшити кредиторську заборгованість на суму 16820,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як встановив суд, на підставі укладеного з Костопільським лісгоспом ДП «Львівський військовий лісокомбінат» договору на тимчасове зберігання товарно-матеріальних цінностей від 02.06.2014 року № 1 та акту приймання-передачі від 02.06.2014 року № 1, КЕВ м. Рівне передало на тимчасове зберігання до Костопільського лісгоспу дрова паливні об`ємом 91 м3 на суму 16820,00 грн.

При цьому, всупереч вимогам п. 7.11 «Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 року № 590, даний договір не був зареєстрований в Журналі обліку договорів у 2014 році.

Зокрема, п. 2.1 цього договору було передбачено, що КЕВ м. Рівне як покупець передає на тимчасове зберігання Костопільському лісгоспу (постачальнику) зазначені дрова до проведення повної оплати товару в органах Державного казначейства України.

Як встановили аудитори з даних Книги виходів і повернення машин КЕВ м. Рівне, 02.06.2014 року жоден вантажний автомобіль позивача не був запланований у рейс у Костопільський лісгосп для передачі дров об`ємом 91 м3, що свідчить про те, що жоден автомобіль в цьому напрямку з КЕВ м. Рівне не вибував, а позивач не надав жодних доказів на спростування такого висновку відповідача.

Таким чином, як правильно вказує відповідач, КЕВ м. Рівне не надав підтверджуючих документів (товарно-транспортних накладних, актів прийому) на підтвердження отримання зазначених товарно-матеріальних цінностей (дров), тобто сплатив кошти та облікував товар, який фактично не отримував.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такими діями КЕВ м. Рівне порушив вимоги ст. 49 Бюджетного кодексу України, п. 7.15 «Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 № 590 та наказу Міністра оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2014 рік», оскільки позивач як розпорядник бюджетних коштів взяв бюджетні зобов`язання без фактичного отримання товару (дров) на суму 16820,00 грн.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що наказами Міністра оборони України від 11.06.2013 року № 381 та від 27.05.2014 року № 339 визначено забезпечити транспортування котельного палива з метою оперативного постачання його з гарнізонних складів на прикотельні склади силами військових частин, на думку колегії суддів, не спростовує допущення позивачем зазначеного вище порушення, оскільки дане порушення полягає саме у відсутності належного підтвердження фактів отримання КЕВ м. Рівне товарно-матеріальних цінностей (дров на суму 16820,00 грн.) та їх передання (транспортування) на тимчасове зберігання, а не його транспортування з гарнізонних складів на прикотельні склади військових частин.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Рівне Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 813/5478/14 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Рівне Міністерства оборони України до Західного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, скасування рекомендацій аудиторського звіту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 27.01.2017 року