Справа № 820/1209/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р. Справа № 820/1209/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. по справі № 820/1209/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКЕМА"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,визнання протиправними відмови та визнання податкових декларацій,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОКЕМА" звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправними дії Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області по розірванню в односторонньому порядку Договору "Про визнання електронних документів" №121120151 від 12.11.2015р., укладеного між ТОВ "ОКЕМА" та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити дію Договору "Про визнання електронних документів" №121120151 від 12.11.2015р., укладеного між ТОВ "ОКЕМА" та ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області;

- визнати протиправною відмову Центральної Об'єднаної Державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області у прийнятті податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за січень 2016 р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за лютий 2016 р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з податку на прибуток підприємств за 2015 р., уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за березень 2016 р., податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року, податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за квітень 2016 р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за травень 2016 р.;

- визнати податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 22.02.2016р., податкову декларацію з ПДВ за лютий 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 20.03.2016р., податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 26.02.2016р., уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 24.03.2016р., податкову декларацію за березень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 18.04.2016р., податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року таким, що поданий ТОВ "ОКЕМА", 18.04.2016р., податкову декларацію ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за квітень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 18.05.2016р., податкову декларацію ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за травень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 17.06.2016р.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 13.07.2016 року задовольнив позов.

Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи,що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 24.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОКЕМА" та Державною податковою інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір № 121120151 від 12.11.2015 року про визнання електронних документів (а.с. 81-82).

На виконання вказаних норм, позивачем до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 22.02.2016р. було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року (а.с. 8-9), відповідно до квитанції №1 документ не прийнято та позивача повідомлено про наявність помилок: порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 р. №233, а саме: - ЄДРПОУ/39968062, а також, що можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності (а.с. 12).

Також позивачем 26.02.2016р. до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (а.с. 10-11), відповідно до квитанції №1 позивача повідомлено про наявність помилок та вказано: "Документ не прийнято. Виявлено помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 р. №233, а саме: - ЄДРПОУ/39968062'. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності." (а.с. 13).

ТОВ "ОКЕМА" подано податкову звітність у паперовому вигляду до контролюючого органу, проте остання було прийнята з попередження про можливість невизнання, про що свідчить відбиток штампу ДПІ (а.с. 8, 10).

Контролюючим органом на адресу позивача було направлено лист №2112/10/20-30-11-02-24 від 22.02.1016 року, в якому вказувалось, що податкова декларація з ПДВ за січень 2016р. заповнена з порушенням: п 48.3, ст. 48 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., а саме невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (а.с. 15).

Також листом №2455/10/20-30-11-02-24 від 29.02.2016 року підприємство повідомлено про відмову у відповідно до п.49.11 ст.49 ПК України про невизнання як податкової звітності поданої 29.02.2016 р. податкової декларації з податку на прибуток за 2015 р., яку надано з порушенням п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: невідповідність даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням) (а.с. 16).

Позивачем 20.03.2016р., в рамках договору про визнання електронних документів направлено в електронному вигляді до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року (а.с. 40). Відповідно до квитанції №1 вказана податкова звітність не прийнята та вказано на виявлені помилки, можливе розірвання договору про визнання електронної звітності (а.с. 41).

ТОВ "ОКЕМА" 24.03.2016 р. в рамках вищевказаного договору про визнання електронних документів направлено в електронному вигляді відповідачеві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (а.с. 46-47). Відповідно до квитанції №1 судом встановлено, що вказана податкова звітність контролюючим органом не прийнята, при цьому вказано на можливе розірвання договору про визнання електронної звітності (а.с. 48).

Також підприємством позивача 18.04.2016р. в рамках вищевказаного договору про визнання електронних документів направлено в електронному вигляді відповідачеві податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 рік (а.с. 60). Вказана податкова звітність контролюючим органом не прийнята про що свідчить квитанція №1, відповідно до якої вказано про виявлені помилки та можливо розірвано договір про визнання електронної звітності (а.с.61).

Позивачем 18.04.2016 р. в рамках вищевказаного договору про визнання електронних документів направлено в електронному вигляді відповідачеві податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року (а.с.57-58). Відповідно до квитанції №1, документ не прийнято у зв'язку з виявленими помилками та можливим розірванням договору про визнання електронної звітності (а.с. 59).

З тих самих підстав відповідачем відмовлено і в прийнятті 18.05.2016 року податкової декларації підприємства з податку на додану вартість за квітень 2016 року (а.с. 89). Факт неприйняття підтверджено квитанцією №1 (а.с. 90).

Також відповідно до квитанції №1 (а.с. 115) відповідачем не прийнято податкову декларацію ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за травень 2016 року (а.с. 114).

Листом від 31.03.2016 року №3767/10/20-30-12-01-22 позивача повідомлено про розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між ТОВ "ОКЕМА" та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в односторонньому порядку (а.с. 76-77).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача та прийнятих ним рішень.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком з наступних підстав.

У відповідності до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст. 49 ПК України).

Згідно з п. 49.3. ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.4. ст. 49 ПК України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

При цьому, положеннями пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено перелік обов'язкових реквізитів, які повинна містити податкова декларація.

На контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису, згідно з вимогами п. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України, а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. N 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011,платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.9 ст. 49 ПК України).

Згідно з п. 49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, 31.03.2016 року договір №121120151 від 12.11.2015р. було розірвано Центральною об'єднаною державною податковою інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в односторонньому порядку. Підставою розірвання була наявність довідки про встановлення місцезнаходження підприємства, яка надійшла з позначкою "Місцезнаходження юридичної особи не встановлено".

Однак, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій місцезнаходження юридичної особи позивача визначена адреса, яка відповідає адресі вказаній у п.7 договору.

При цьому, відповідачем не надано доказів та не доведено правомірності вчинених дій, а тому відсутні підстави для розірвання договору в односторонньому порядку.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 3 вказаної статті істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 4 ст. 651 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову щодо визнання протиправними дії відповідача по розірванню в односторонньому порядку Договору "Про визнання електронних документів" №121120151 від 12.11.2015р. та необхідності зобов'язання Ц ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити дію вказаного Договору.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною відмову ЦОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у прийнятті податкових декларацій позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що підставою не прийняття податкової звітності позивача була наявність помилок при заповненні останньої, а саме: невірність зазначеної підприємством адреси, а також наголошено на наявності у контролюючого органу довідки з відміткою "місцезнаходження не встановлено".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження підприємства - позивача: 61166, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, проспект Леніна, будинок 23.

Як вже було зазначено вище вказана адреса відповідає адресі, зазначеній у п.7 договору.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позовна вимога про визнання податкової звітності ТОВ "ОКЕМА" поданою в день її фактичного подання підприємством є передчасною, оскільки в даному випадку відсутні підстави вважати, що відповідачем у зв'язку з визнанням його рішення протиправним податкові декларації позивача не будуть визнані такими, що прийняті у день їх фактичного отримання апелянтом, а тому зазначена позовна вимога є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у позовній заяві зазначаються, окрім іншого, зміст позовних вимог згідно з частиною четвертою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, визначених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Суд першої інстанції зазначених вимог КАС України не виконав, внаслідок чого помилково відкрив провадження у справі за позовною вимогою про визнання податкової звітності ТОВ "ОКЕМА" поданою в день її фактичного подання підприємством, яка не є належним способом захисту прав у публічно-правових спорах, розгляд та вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. по справі № 820/1209/16 скасувати в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКЕМА" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання податкової декларації з ПДВ за січень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 22.02.2016р., податкової декларації з ПДВ за лютий 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 20.03.2016р., податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 26.02.2016р., уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 24.03.2016р., податкової декларації за березень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 18.04.2016р., податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2016 року таким, що поданий ТОВ "ОКЕМА", 18.04.2016р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за квітень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 18.05.2016р., податкової декларації ТОВ "ОКЕМА" з ПДВ за травень 2016 р. такою, що подана ТОВ "ОКЕМА" 17.06.2016р.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні цієї частини позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 р. по справі № 820/1209/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 30.01.2017 р.