Справа № 2а-5090/10/2570
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-5090/10/2570

Справа № 2а-5090/10/2570

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

при секретарі Кондратенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі – Закон № 509-XII) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Чернігові на виконання вимог п.1 ч. 1 ст. 11 Закону № 509-XII була здійснена невиїзна документальна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість ВАТ "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" за квітень, травень, липень 2009 року. За результатами перевірки був складений акт перевірки від 29.01.2010 року № 249/15-243, яким встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі – Закон № 2181-III), а саме платником податку несвоєчасно, з порушенням граничних строків, сплачено податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2009 року.

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 статті 1 Закону № 2181-III податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені Законом № 2181-III або іншими законами України; податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону № 2181 -III платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2. ст. 4 Закону № 2181-III.

Пунктом 5.1 статті 5 Закон № 2181-III встановлено, зокрема, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-III платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону № 2181 -III встановлено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-III передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням - рішенням позивач оскаржив його до ДПІ у м. Чернігові.

Відповідно до п.п. 5.2.2. п. 5.2. ст. 5 Закону № 2181-III, у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов’язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2010 року працівниками ДПІ у м. Чернігові проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість ВАТ "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" за квітень, травень, липень 2009 року. За результатами перевірки був складений акт перевірки від 29.07.2010 року № 1137/15-243, яким встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст.5 Закону №2181-III, а саме платником податку несвоєчасно, з порушенням граничних строків, сплачено податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2009 року.

Згідно п. 8 ч.6 ст. 111 Закону № 509-XII позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що ВАТ "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" не були порушенні граничні строки сплати податку на додану вартість за квітень, травень, липень 2009 року, оскільки позивачем своєчасно був сплачений податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2009 року, ДПІ у м. Чернігові вказані платежі самостійно зарахували у рахунок погашення податкового боргу за попередні періоди.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт своєчасної сплати податку на додану вартість за квітень, травень, липень 2009 року та самостійного зарахування ДПІ у м. Чернігові вказаних платежів у рахунок погашення податкового боргу за попередні періоди.

Пунктом 7.7 статті 7 Закон №2181-III визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 2181-III, джерелами самостійної сплати податкових зобов’язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов’язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України від 20.05.99 № 679-ХІV “Про Національний банк України” Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит “Призначення платежу” платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення “Призначення платежу”. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов’язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону № 2181-III слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов’язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Законом № 2181-III, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов’язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону №2181-III, податковий орган не наділений правом чи обов’язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов’язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Юридична оцінка встановлених судом обставин свідчить про неправомірність дій ДПІ у м. Чернігові по проведенню повторної перевірки та винесенні на її підставі податкового повідомлення – рішення та неправомірного зарахування платежів по податку на додану вартість у рахунок погашення податкового боргу за попередні періоду, тобто фактичної зміни призначення платежу.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах запроваджено презумпцію вини відповідача-суб’єкта владних повноважень. Презумпція винуватості покладає на суб’єкта владних повноважень обов’язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Проте, ДПІ м. Чернігова не надала суду доказів на яких ґрунтуються її заперечення та які підтверджують правомірність дій ДПІ м. Чернігова по проведенню позапланової документальної перевірки 29.07.2010 року та винесенню спірного податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб’єктом владних повноважень не доведено правомірність своїх дій та рішення..

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові, необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Чернігівський ремонтно - будівельний завод "Жовтневий молот" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові – задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Чернігові щодо проведення документальної невиїзної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість від 29.07.2010 року.

Порядок оскарження постанови суду, передбачений ст. 185-186 КАС України.

< Поле для вводу тексту >

Суддя Падій В.В.