Справа № 640/15175/16-а
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Хлистун Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил №208/80700/16 від 12.05.2016р. щодо позивача за ч.3 ст. 481 МК, а адміністративне провадження закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. 30.08.2013 року позивач перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Гоптівка» та ввіз на митну територію України в режимі тимчасового ввезення строком на один рік автомобіль марки Мерседес, р.н. НОМЕР_1, країна реєстрації Німеччина, VIN НОМЕР_2 як транспортний засіб особистого користування. Місцем призначення було м. Харцизськ Донецької області, де мешкає хвора мати позивача-пенсіонерка. У грудні 2013 року двигун вказаного автомобіля зламався, внаслідок чого позивач звернувся до митного органу у м. Донецьку із заявою про продовження строку митного режиму тимчасового ввезення. При цьому внаслідок термінового виклику з робочих питань позивач був змушений покинути Україну та виїхати до Німеччини. Автомобіль було залишено у дворі будинку за адресою: м. Харцизськ, вул. Свободи, буд. 79, де у кв. 27 проживала мати позивача. Ключі і документи на автомобіль перебували у матері та брата позивача. Протягом квітня-серпня 2014 року м. Харцизськ було піддано мінометним обстрілам, внаслідок чого автомобіль позивача було фізично знищено, про що відомо зі слів родичів позивача. 07.04.2016 року під час перетину державного кордону України через пункт пропуску «Плетенівка» на іншому автомобілі, митне оформлення було зупинене внаслідок складання протоколу про порушення митних правил. 12.05.2016р. без участі позивача відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення, та заступником начальника Харківської митниці ДФС ГУ Міндоходів у Харківській області винесено постанову, згідно з якою позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 386 МК. При цьому митний орган відмовився визнавати надзвичайні обставини, пов'язані з перебуванням автомобіля на території зони АТО та його знищення. Копію вказаної постанови позивач отримав вперше у липні 2016 року під час чергового звернення до ДФС з питань можливості вирішення питання щодо визнання автомобілю знищеним. Позивач вважає дану постанову протиправною, оскільки строк тимчасового ввезення автомобілю повинен був спливти 30.08.2014 року, а з квітня 2014 року м. Харцизськ входить до території проведення АТО, що відноситься до обставин непереборної сили.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача Харківської митниці ДФС Гончар Н.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач повинен був звернутись до органів митниці із письмовою заявою, в якій вказати обставини непереборної сили, та позивач не надає доказів, що причиною перевищення строку перебування вказаного автомобіля на митній території України, та є обставина, що у зв'язку з поламкою двигуна ТЗ було залишено у батьків позивача у м. Харцизськ, Донецька обл., та не надано жодного документу, які б підтверджували проведення ремонту автомобіля в зв'язку із поламкою та наявність обставин непереборної сили або аварії, які перешкоджали його вивезти у встановлені законодавством строки позивач до митних органів не надав. Крім того, позивач добровільно сплатив штраф. Враховуючи викладене, розгляд справи про порушення митних правил №208/80700/16 відбувся з дотримання норм митного законодавства, а отже вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач зареєстрований та постійно проживає в Німеччині.

Судом встановлено, що 07.04.2016 року в зону митного контролю МАПП «Плетенівка» Харківської митниці ДФС в напрямку руху з України до Росії заїхав транспортний засіб марки «Mersedes-Benz» р.н. РІ 00669 (країна реєстрації Німеччина) під керуванням гр. України ОСОБА_1 При проведенні митного контролю було з'ясовано, що за даними ЦБД ЄАІС ДФС гр. ОСОБА_1 30.08.2013 ввіз через пункт пропуску «Гоптівка» Харківської митниці ДФС на територію України в режимі тимчасового ввезення строком на один рік автомобіль марки «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації - Німеччина), VIN НОМЕР_2. Вказаний автомобіль за межі території України вивезено не було. Інформація щодо звернення гр. ОСОБА_1 до митних органів у період з 30.08.2013 по 29.08.2014 стосовно неможливості вивезення транспортного засобу відсутня. 16.02.2016 року гр. ОСОБА_1 інформував Харківську митницю ДФС про неможливість вивезення вказаного транспортного засобу. В ході виявленого правопорушення, на позивача головним державним інспектором м/п «Плетенівка» Харківської митниці ДФС Лазар Д.І. складено протокол про порушення митних правил №208/80700/16 від 07.04.2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, на підставі згаданого протоколу, заступником начальника Харківської митниці ДФС -начальником УБМП Волокітіним Є.П. винесено постанову у справі про порушення митних правил №208/80700/16 від 12.05.2016 р. Даною постановою, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 17000 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем.

Відповідно до вимог ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов'язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів, Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків,

установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до частини 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою вкладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст.336 Митного кодексу.

Вибірковість і періодичність здійснення митного контролю визначаються відповідно до положень ст.320 вищезазначеного Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.

Для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами щодо таких товарів використовуються ЄАІС, до якої вноситься інформація про митні формальності, що виконуються щодо тимчасово ввезених товарів.

Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.

В ст. 95, ст. 192 Митного кодексу України передбачено, що до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Відповідно до частини 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Отже, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 (далі-Правила №1118) обставинами непереборної сили визнаються смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 (далі - Порядок №657) до обставин непереборної сили віднесено надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Порядок №657 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 1 ст. 469, ст.470, ч. 3 ст. 478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Також, у Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» міститься визначення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі тимчасового ввезення 30.08.2013 р. на термін до одного року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 30.08.2014 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був за таких обставин.

Позивач на підтвердження обставин в позові та допитаний в судовому засіданні посилається на те, що він не міг вчасно вивезти транспортний зaciб, оскільки автомобіль, який був ввезений ним на територію України поламався, а саме вийшов з ладу двигун під час перебування його у своєї матері у м. Харцизськ у Донецькій області, та він звернувся до Донецької митниці щодо вказаної поламки, але йому було повідомлено, що він може не писати заяву, оскільки він має ще досить часу на його ремонт, тому він залишив вказаний автомобіль у своєї матері у дворі її будинку, та змушений був поїхати до Німеччини у зв'язку з викликом на роботу. Факт підтвердження, що позивач має у м. Харцизськ місце мешкання підтверджується довідкою від 02.12.1999 року,в якій зазначено, що він на праві власності має житловий будинок, розташований за адресою: м. Харцизськ, вул. Свободи, 79/27. В подальшому позивач не мав можливості виїхати до м. Харцизськ, та зв'язок зі своєю матір`ю, яка залишалась проживати там- відсутній.

Однак, як вбачається з наданих відповідей та доданої роздруківки з інтернету, з 07.04.2014 року територія Донецької області (включаючи м. Харцизськ) визначена районом проведення АТО. На даний час АТО триває, рішення про її припинення не прийнято. Дане місто піддавалось мінометним обстрілам.

16.02.2016 року позивач звернувся до Харківської митниці із заявою про поламку вказаного автомобіля, та його залишення у своєї матері, відповідь на яку він не отримав.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні вказали, що вони товаришують з позивачем, який залишив вказаний автомобіль Мерседес у своєї матері, оскільки вийшов з ладу двигун, та в подальшому даний автомобіль було знищено, та з м. Харцизськ продають багато металобрухту, що вказує на те, що автомобіль було знищено.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак посадовими особами митниці вказані обставини належним чином та в повному обсязі з`ясовані не були.

Враховуючи наведене, суд вважає, що правопорушення за ч. 3 ст. 481 МК України було вчинене позивачем внаслідок обставин непереборної сили, а отже не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню,

а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача у частині закриття справи, суд констатує наступне.

Відповідно до частин 1 та 2ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст.247,284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу, тобто у даному випадку до компетенції відповідача, а отже, позовні вимоги в частині закриття справи задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11,17,18,86,99,138,154,160,161,163,171-2 КАС України, ст.ст. 95, 192,381,481 МК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Постанову в справі про порушення митних правил №208/80700/16 від 12.05.2016 року складену заступником начальника Харківської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Волокітіним Євгенієм Петровичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 481 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ