Справа № 826/27838/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24.12.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2015 року №5170-17.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що земельна ділянка, на якій розташовані належні їй на праві власності нежилі будівлі та споруди, не належить їй на праві власності чи користування, а відтак відсутні підстави для нарахування позивачу та сплати нею плати за землю (земельного податку).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 р. у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач не погодилася з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Сторони, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, до суду не прибули. За приписами ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є власником нежилих будівель (літери А, Б, В, Д, Е, З) та споруд, загальною площею 345,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 лютого 2010 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією реєстраційного посвідчення №024408, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25 лютого 2010 року. Запис про право власності позивача на нежилі будівлі (літери А, Б, В, Д, Е, З) та споруди, загальною площею 345,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, внесено в реєстраційну книгу №28з-33 за реєстрованим №1247-з. (а.с.9)

13 листопада 2015 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято оскаржуване рішення, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" у розмірі 28589,91 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нарахування позивачу плати за землю (земельного податку), коли земельна ділянка, на якій розташовані належні їй на праві власності нежилі будівлі та споруди, не належить їй на праві власності чи користування.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України (далі- ПК України).

Згідно підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК обєктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, обовязок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Права власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від1 липня 2004року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК України і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

З огляду на зазначені норми закону вбачається, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Відповідно пункту 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287 ПК).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фізична особа, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку, є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником нежилих будівель (літери А, Б, В, Д, Е, З) та споруд, загальною площею 345,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, за земельну ділянку під яким ДПІ оспорюваним податковим повідомленням-рішенням нарахувала земельний податок. При цьому в силу вимог статей 182, 334 ЦК та положень Закону №1952-IV право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

За таких обставин, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

При постановленні рішення у справі , колегія суддів врахувала правову позицію щодо застосування зазначених норм матеріального права Верховного Суду України, висловлену у постановах від 7 липня 2015року (справа № 21-775а15) та від 02 грудня 2015 року у справі № 826/3130/15.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 27.01.2017 р.

Керуючись ст. 41, 195 ч.1, ст. 196 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.