Справа № 806/5021/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" січня 2017 р. Справа № 806/5021/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "02" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання повторно розглянути заяву ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року задоволено позов ОСОБА_3. Суд першої інстанції визнатив протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом від 09.09.2015 року № 19-6-0.21-2627/25-15, в наданні дозволів ОСОБА_3 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду. Зобов'язв Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяви ОСОБА_3 від 23.07.2015 року про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Іванковецької сільської ради Бердичівського району та надати відповідні дозволи.

В апеляційному та касаційному порядку постанова суду першої інстанції не оскаржувалась.

02.03.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зверталось до суду з заявою про роз'яснення резолютивної частини рішення, посилаючись на те, що "вимога щодо зобов'язання Відповідача прийняти конкретно визначені рішення і фактично надання дозволу, є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року з урахуванням ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 року судове рішення було роз'яснено.

Відповідач оскаржив ухвалу суду першої інстанції про роз"яснення судового рішення.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 року скасовано ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року, справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви про роз'яснення судового рішення.

Ухвалою від 02 листопада 2016року суд першої інстанції заяву про роз"яснення судового рішення задовольнив. Роз'яснив постанову суду від 26.11.2015 року вказавши, що відповідно до постанови від 26.11.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області при повторному розгляді заяв ОСОБА_3 від 23.07.2015 року про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Іванковецької сільської ради Бердичівського району повинно надати відповідні дозволи шляхом видання наказів про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Іванковецької сільської ради Бердичівського району площею, відповідно, 25,2161 га, 18,7413 га, 6,0433 га та 65,633 га.

Відповідач з ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу про роз'яснення постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення порушено принцип дискреційності повноважень відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Частиною 2 ст.170 КАС встановлено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення (постанова ВАС України від 06.05.2010 р.).

В заяві про роз'яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення в цілому, які припускаються варіанти тлумачення рішення та як це впливає на його виконання.

Водночас, як вбачається із обґрунтування заяви про роз'яснення судового рішення необхідність роз'яснення постанови суду від 26.11.2015 року зводиться до того, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення порушено принцип дискреційності повноважень відповідача. При цьому відповідач вказує, що 26.02.2016 року в ході виконання судового рішення листом №11-6-7777.12-35002/16 останній встановив невідповідність поданих ОСОБА_3 документів вимогам ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" з посиланням на судову практику ВАСУ в даній категорії справ (тобто, вдруге відмовив позивачу в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки). Відповідач вказує, що при вирішенні позовних вимог суд першої інстанції рішення органу владних повноважень на відповідність приписам ст. ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" не перевіряв. Таким чином, обґрунтування заяви про роз"яснення судового рішення зводиться до незгоди відповідача з постановою суду, про роз"яснення якої останній звернувся.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 170 КАС, колегія суддів вважає, що механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє чи не погоджується із мотивацією судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що підстави, з яких суд першої інстанції задовольнив позов, наведені в її мотивувальній частині. Зміст її резолютивної частини відповідає мотивувальній частині, а резолютивна частина постанови не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо розуміння та виконання судового рішення.

Разом з тим, постановивши ухвалу від 02.11.2016 року про роз"яснення судового рішення, суд першої інстанції вказав, як саме повинен діяти відповідач Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області при повторному розгляді заяв ОСОБА_3 від 23.07.2015 року щодо надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Іванковецької сільської ради Бердичівського району.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 02.11.2016 року відповідає приписам ст.170 КАКУ.

Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "02" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10029

3- представник позивача: ОСОБА_5 АДРЕСА_2

4- відповідачу: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області вул.Довженка,45,м.Житомир,10002

- ,