Справа № 820/4389/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 січня 2017 р. Справа № 820/4389/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю: представника позивача - Нікуліної І.В.,

представника відповідача - Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з врахуванням уточнень просить суд:

- скасувати в частині 1590114,25 грн податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014р. Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від основної діяльності у розмірі 1804002,00 грн;

- скасувати в частині 403715,43 грн податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014р. Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 403776,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 19.11.2014р. в частині 1590114,25 грн та № від 19.11.2014 р. в частині 403715,43 грн є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб'єкт господарювання 29.05.2007 року, місцезнаходження юридичної особи: 61031, Харківська область, м. Харків, Комінтернівський район, вул. Ромашкіна, буд. 1, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с. 7-15).

ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ", зареєстроване як платник податку на додану вартість, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу №245 з реєстру платників податку на додану вартість (т.2 а.с.16).

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що фахівцями Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, правонаступником якої є Східна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ", за результатами якої складено акт №3290/20-36-22-01-06/35133822 від 07.11.2014 року «Про результати позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю НЬЮ СИСТЕМС АМ" (код ЄДРПОУ - 35133822) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 року, валютного законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 року» (т.1 а.с. 20-122).

Відповідно до висновків акту №3290/20-36-22-01-06/35133822 від 07.11.2014 року контролюючим органом встановлено порушення:

1) п. 138.2, 138.4, п. 138.6, п. 138.8, п. 138.10, п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, п. 139.1 ст. 139, з урахуванням п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що призвело до завищення підприємством від'ємного значення об'єкта оподаткування (по декларації від основної діяльності) всього у сумі 2249057,00 грн, в тому числі по періодах за 2-4 квартал 2011 року у сумі 308223,00 грн, за 2012 рів у сумі 136832,00 грн, за 2013 рік у суму 1 804 002,00 грн.;

2) п.п.І38.10.2 п.138.10 ст.138. п.139.1. п.п.139.1.9 ст.139. з урахуванням п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України віл 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення підприємством від'ємного значення об'єкта оподаткування (по декларації від діяльності по управлінню майном) у сумі 67674,0 грн., у т.ч. по періодах: за 4 квартал 2012 року в сумі 67674,0 грн., та заниження податку на прибуток від діяльності по договору управління майном у сумі 158762,0 грн.., в тому числі по періодах: за 2012 рік у сумі 3550,0 грн., за 2013 рік у сумі 155212,0 грн.

3) п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до:

- завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 Декларації) за грудень 2013 року в сумі 13233,00 грн.;

- завищення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (рядок 22 Декларації) за грудень 2013 року в сумі 403776,00 грн.;

- заниження залишку від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 24 Декларації) за грудень 2013 року у сумі 6052852 грн.

На підставі висновків акту №3290/20-36-22-01-06/35133822 від 07.11.2014 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення: № від 19.11.2014 року форми «В4», яким ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 403776,00 грн. за звітний період грудень 2013 року (т.1 а.с. 16); № від 19.11.2014 року форми «П», яким ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" зменшено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток від основної діяльності у розмірі 1804002,00 грн. за звітний період 2013 року (т.1 а.с. 18).

На думку позивача вказані податкові повідомлення-рішення в частині нарахувань є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях вказав, що підставою для висновків викладених в акті перевірки слугувало встановлення контролюючим органом у правовідносинах між ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" та контрагентами ТОВ «БК «ПАРТНЕР», ПП «Електрокомплект», ТОВ «Генбудінвест», ТОВ «Ніка Трейдінг» порушень податкового законодавства, а також не надання під час проведення перевірки документів, якими б підтверджувалась необхідність проведення вказаних будівельних робіт, що і слугувало винесенню оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За наявними в матеріалах справи доказами судом під час судового розгляду справи було встановлено, що між ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" та ТОВ «БК « 1ІАРТНЕР» (податковий номер 34467044) укладено договір № 221001 від 22.10.2012р. (т.1 а.с.123-125), відповідно до умов якого ТОВ «БК «ПАРТНЕР» (підрядник) зобов'язався виконати ремонтні роботи на складі ПММ «Міжнародного аеропорту Харків» за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 14Б. Пунктом 2.1 договору визначено, що вартість робіт складає 2908041,60 грн, в тому числі ПДВ - 484673,60 грн.

Сторонами підписано договірну ціну (т.1 а.с. 126-127), локальні кошториси (т.2 а.с. 60-74).

Судом встановлено, що склад паливно-мастильних матеріалів входить до складу цілісного майнового комплексу авіаційного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Харків», який ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» отримано 01.04.2008р. від Територіальної громади м. Харкова, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки комунального майна Харківської міської ради Харківської області, за Договором оренди цілісного майнового комплексу авіаційного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Харків» № 1334 (т.2 а.с. 46-55), на підставі акту приймання-передачі основних фондів, які передаються в оренду (т.2 а.с. 56-58).

На виконання пунктів договору оренди цілісного майнового комплексу ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» листом № 1.20-1345 від 09.11.2012 р. звернулось до орендодавця в особі начальника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради щодо погодження виконання капітального ремонту складу ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» з наданням копії відповідного договору №221001 від 11.10.2012 р., укладеного з ТОВ «БК «ПАРТНЕР» та кошторисної документації (т. 2 а.с. 59-74).

Погодження щодо ремонту від орендодавця - Управління комунального майна та приватизації отримано позивачем 19.12.2012 р. у листі №14770 від 07.12.2012 р. (т.2 а.с. 75).

З наданих представником позивача письмових пояснень судом встановлено, що з метою виконання положень договору оренди цілісного майнового комплексу, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» замовив ТОВ «БК «ПАРТНЕР» проект капітального ремонту складу ПММ за адресою: 61031, м. Харків, вул. Ромашкіна, 14-Б, про що сторонами підписано договір на виконання робіт № 040101 від 04.01.2013 р., протокол узгодження договірної ціни на виконання робіт (т.1 а.с.155-157).

Матеріали справи містять доказ сплати підприємством позивача на користь контрагента суми вартості робіт за договором № 040101 від 04.01.2013 р. на суму 37500,00 грн (т.2 а.с. 76).

Проект капітального ремонту складу ПММ за адресою: 61031, м. Харків, вул. Ромашкіна, 14-Б (т.2 а.с. 77-233) ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» на підставі укладеного договору № 040101 від 04.01.2013 р. отримано 30.04.2013 року, про що сторонами підписано акт приймання виконаних робіт від 30.04.2013 року (т.2 а.с. 234).

Позивачем отримано від ТОВ «БК «ПАРТНЕР» податкову накладну №12 від 26.04.2013р. на суму 37500,00 грн., в т.ч. ПДВ 6250,00 грн.

До суду надані копії платіжних доручень: №1045 від 02.04.2013 року на суму 1000000,00 грн., №1148 від 12.04.2013р. на суму 500000,00 грн, №1653 від 22.05.2013 р. 508041,60 грн., якими підтверджено оплату позивачем послуг за договором № 221001 від 22.10.2012р. (т.2 а.с. 235-237).

Судом встановлено, що підрядником всі договірні зобов'язання були виконані в повному обсязі. А отже, 31.07.2013 року було підписано акт №5, №6 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2013 року (т.1 а.с. 144-152), а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2013 року (т.1 а.с. 153-154).

ТОВ «БК «ПАРТНЕР» виписано на користь ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» податкові накладні № 6 від 02.04.2013р. на суму 1000000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн.; № 7 від 12.04.2013р. на суму 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 83 333,33 грн.; № 16 від 22.05.2013р. на суму 508 041,60 грн., в т.ч. ПДВ 84 673,60 грн.

З наданих представником позивача пояснень судом встановлено, що всього ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» по взаємовідносинах з ТОВ «БК «ПАРТНЕР» віднесено до суми податкового кредиту 340923,60 грн., та відображено відповідно у деклараціях з ПДВ за квітень, травень 2013 р.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ГЕНБУДІНВЕСТ» (податковий номер 37318658) укладено договір підряду №532 від 13.11.2012 р., відповідно до умов якого ТОВ «ГЕНБУДІНВЕСТ» (підрядник) зобов'язався виконати ремонтні роботи в лабораторії ангару АТБ по вул. Ромашкіна, 1 в м. Харкові. Пунктом 2.1 договору визначено, що договірна ціна робіт за даним договором становить 133857,60 грн в тому числі ПДВ 22309,60 грн (т.1 а.с. 166-170).

На виконання умов договору підряду №532 від 13.11.2012 р. сторонами підписано договірну ціну (т.1 а.с. 171), додаткову угоду №1 від 15.01.2013 року, локальний кошторис, відомість ресурсів (т.1 а.с. 172-180).

З наданих до матеріалів справи доказів судом встановлено, що зазначена житлова будівля - ангар АТБ (літ. «Н/1-2»), придбана ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» у ПАТ «Авіалінії Харкова» на підставі договорів купівлі-продажу від 15.01.2013р., зареєстрованими приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за № 28 та № 29 (т.2 а.с. 240-247).

Матеріали справи свідчать, що підприємством позивача на виконання договору підряду №532 від 13.11.2012 р. на підставі рахунків № 14 від 07.05.2013р. (на суму 43524,00 грн.), № 16 від 27.05.2013р. (на суму 44740,00 грн.), № 17 від 29.05.2013р. (на суму 43254,00 грн.) (т.3 а.с. 6-8) здійснено плату замовлених послуг, про що свідчать надані до матеріалів справи платіжні доручення №№ 1449 від 08.05.2013р., 1688 від 27.05.2013р., 1722 від 29.05.2013р. (т.3 а.с. 9-11).

ТОВ «ГЕНБУДІНВЕСТ» виписано на користь ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» податкові накладні (т.1 а.с. 181, 184-185).

Судом встановлено, що підрядником всі договірні зобов'язання були виконані в повному обсязі. А отже, сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних на загальну суму 323105,40 грн., а саме акт № ОУ-170506 від 31.07.2014р. на суму 43254,00 грн., в т.ч ПДВ (т.3 а.с. 12-15); Акт № ОУ-170506 від 31.07.2014 р. на суму 279851,40 грн., в т.ч ПДВ, (т.3 а.с. 20-24).

При цьому представником повідомлено суду, що необхідність проведення ремонтних робіт у лабораторії ангара АТБ була обумовлена тим, що в подальшому Позивач планував відкрити калібрувальну лабораторію та використовувати для калібрування засобів вимірювання та надано до суду фотоматеріали, зроблені перед здійсненням ремонтних робіт (т.3 а.с. 1-5).

Від так матеріали справи також містять фотоматеріали, зроблені після здійснення зазначених ремонтних робіт (т.3 а.с. 30-35), а також копію свідоцтва про атестацію калібрувальної лабораторії ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» (т.3 а.с. 36).

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» (податковий номер 38495117) укладено договір підряду № 206 від 02.07.2013р., відповідно до умов якого ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» (підрядник) зобов'язався виконати ремонт покрівлі сховища матеріалів аеродромної служби. Пунктом 2.1 договору передбачено, що договірна ціна робіт за даним договором становить 79397,00 грн. (т.1 а.с. 193-196).

Позивачем на підставі рахунків № 54 від 20.06.2013р. (на суму 44738,00 грн.), № 57 від 11.07.2013р. (на суму 34659 грн.) (т.3 а.с. 37-38) здійснено на виконання умов договору оплати відповідно платіжними дорученнями №№ 2193 від 02.07.2013р., 2318 від 12.07.2013р. (т.3 а.с.39-40).

ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» виписано на користь ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» податкові накладні (т.1 а.с. 210-211).

Сторонами у зв'язку з виконанням умов договору підряду № 206 від 02.07.2013р. підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт, відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних робіт (т.1 а.с. 197-203).

Представником позивача під час судового розгляду справ у наданих до суду письмових поясненнях зазначено, що факт виконання робіт за договором підряду № 206 від 02.07.2013р. підтверджується фотоматеріалами, зробленими після здійснення означених ремонтних робіт та пояснювальною запискою начальника аеродромної служби ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» Твердохліба С.П (т.3 а.с. 41-116).

Також за наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» (податковий номер 38495117) укладено договір підряду № 193 від 10.04.2013 р., відповідно до умов якого ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» (підрядник) зобов'язується в порядку та на умов визначених договором виконати ремонтні роботи лабораторії ангара АТБ по вул. Ромашкіна, 1 в м. Харкові. Пунктом 2.1 договору передбачено, що договірна ціна робіт за даним договором становить 288465,70 грн (т.1 а.с. 188-192).

Позивачем здійснено оплату 26.07.2013р. на суму 43582,00 грн., 30.07.2013р. на суму 43758,00 грн., від 30.07.2013р. на суму 47524,00 грн, про що свідчить наявні в матеріалах справи копія банківської виписки від 26.07.2013р. та 30.07.2013 р. (т.3 а.с. 47-49, 50-52).

Сторонами у зв'язку з виконанням умов договору підряду № 193 від 10.04.2013 р. підписано акт виконаних робіт від 30.09.2013р. (т.3 а.с.53).

ТОВ «НІКА ТРЕЙДІНГ» виписано на користь ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» податкові накладні (т.1 а.с. 204-206).

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано письмові пояснення, в яких вказано, що факт виконання робіт за даним договором також підтверджено фотоматеріалами, зробленими після здійснення зазначених ремонтних робіт (т. 3 а.с.54-57).

Оцінивши зазначені правочини за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що спірні правочини укладений між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Таким чином, дані договори визнаються судом належними та допустимими доказами наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином судом встановлено, що договори між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та його контрагентом укладені відповідно до вимог діючого законодавства та відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Сторони договору погодили всі істотні умови і між ними була досягнута домовленість щодо його виконання. Виконання договорів підтверджується первинними документами, тобто договірні зобов'язання фактично були виконані і оплачені ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», а значить договори між позивачем та його контрагентами мають реальний характер.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та Приватним підприємством «ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ» (податковий номер 30783141) укладено договір поставки №613-12/6 від 07.02.2012р., відповідно до умов якого ПП «ЕЛЕКТРОКМПЛЕКТ» (постачальник) зобов'язується передати у власність ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» (покупця) електротехнічну продукцію Пунктом 2.1 передбачено, що вартість товару вказана в додатках до договору (видаткових накладних). Відповідно до пункту 3.1 договору постачальник за свій рахунок доставляє товар на склад покупця , якщо інше непередбачено сторонами (т. 1 а.с. 241-215).

На виконання умов договору поставки №613-12/6 від 07.02.2012р. сторонами підписано додаткову угоду №1 від 28.12.2012 року (т.1 а.с. 216).

На підтвердження виконання умов вказаного договору до суду надано наступні первинні документи: накладні на відвантаження №ХА-0001182 від 20.09.2012 року, №ХА-0001377 від 25.11.2012 року, №ХА-0001326 від 08.11.2012 року, №ХА-0001269 від 17.10.2012 року, №ХА-0001239 від 09.10.2012 року, №ХА-0001462 від 28.12.2012 року, №ХА-0001430 від 14.12.2012 року, №ХА-0001459 від 27.12.2012 року, №ХА-0000057 від 05.02.2013 року (т.1 а.с. 220, 229, 230, 231, 232, 238-240, 244), рахунки ХА-0001092 від 10 Вересня 2012 р., № ХА-0001274 від 9 Жовтня 2012 р., № ХА-0001675 від 28 Грудня 2012 р., № ХА-0001674 від 27 Грудня 2012 р. (т.3 а.с. 59, 63, 79, 86).

У матеріалах справи наявні виписані контрагентом позивача, ПП «ЕЛЕКТРОКМПЛЕКТ», податкові накладні на виконання зазначеного договору поставки №613-12/6 від 07.02.2012р.: № 1023/2 від 20.09.2012р. на суму 4 794,38 грн. з ПДВ, № 497/2 від 09.10.2012р. на суму 456,02 грн. з ПДВ, № 1000/2 від 17.10.2012р. на суму 3350,59 грн. з ПДВ, № 369/2 від 08.11.2012р. на суму 4123,48 грн. з ПДВ, № 1363/2 від 26.11.2012р. на суму 329,58 грн. з ПДВ, № 720/2 від 14.12.2012р. на суму 7321,96 грн. з ПДВ, № 1394/2 від 28.12.2012р. на суму 827,57 грн. з ПДВ, № 129/2 від 05.02.2013р. на суму 2297,08 грн. з ПДВ, № 1355/2 від 27.12.2012р. на суму 1879,44 грн. з ПДВ, № 129/2 від 14.05.2013р. на суму 2814,00 грн. з ПДВ.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ПП «ЕЛЕКТРОКМПЛЕКТ», відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України.

До суду надані копії платіжних доручень: № 7286 від 20.09.2012р., № 7682 від 12.10.2012р., № 8079 від 06.11.2012р., №8123 від 07.11.2012р, №8656 від 06.12.2012р., №8931 від 24.12.2012р., №208 від 22.01.2013р., № 629 від 05.03.2013р., № 1126 від 11.04.2013р., № 1481 від 13.05.2013р.

Суд зазначає, що приєднані до справи платіжні доручення засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань за спірним правочином шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на користь ПП «ЕЛЕКТРОКМПЛЕКТ», що означає втрату позивачем права власності на ці кошти. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), до матеріалів справи суб'єктом владних повноважень не подано. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, приєднані до справи документи про оплату послуг визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Представником позивача було надано пояснення та вказано, що отриману продукцію позивач використав на своїх об'єктах, які забезпечують ведення основного виду діяльності - 52.23. Допоміжне обслуговування авіаційного транспорту, що включає діяльність терміналів, таких як аеропорти тощо.

Також представником позивача було надано пояснення та вказано, що вказані у накладних на відвантаження довіреності та розпис довіреної особи - головного інженера Прядко Д.П. довіреності не зберігаються в підприємстві-покупця матеріальних цінностей, вказані довіреності передаються при отриманні цінностей постачальнику для підтвердження повноважень представника покупця, але наявні у позивача журнали видачі довіреностей за 2011-2013 роки у зв'язку із закінченням строків зберігання, відповідно до Акту про виділення до знищення документів ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» (по архіву) від 25.01.2016р. було знищено, про що свідчить відповідний акт знищення.

Оцінивши зазначений правочин за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що спірний правочин укладений між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Таким чином, даний договір визнається судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочинну в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст. 71 КАС України не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів. Суд зазначає, що приєднані до справи документи, засвідчують факт виконання позивачем своїх обов'язків за спірними зобов'язаннями.

Таким чином, надаючи оцінку всім наявним в матеріалах справи договорам, видатковим накладним, актам приймання-передачі товару, актам про переоформлення товару, актам здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортним накладним та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарських операцій, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" та його контрагента, на підставі яких позивачем були сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Щодо посилань відповідача в акті перевірки №3290/20-36-22-01-06/35133822 від 07.11.2014 року на наявну в нього податкову інформацію щодо контрагентів позивача ТОВ «БК «ПАРТНЕР», ПП Електрокомплект», ТОВ «Генбудінвест», ТОВ «Ніка Трейдінг», суд зазначає наступне.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року, а також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р. Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області підлягає скасуванню в частині зменшення розміру від'ємного значення в розмірі 403715,43 грн.

Щодо позовних вимог позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року в частині 1590114 грн 25 коп., яким зменшено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток від основної діяльності у розмірі 1804002,00 грн. за звітний період 2013 року, суд зазначає наступне.

З аналізу акту №3290/20-36-22-01-06/35133822 від 07.11.2014 року судом встановлено, що контролюючим органом встановлено, що позивач відніс до складу собівартості придбаних товарів (робіт, послуг) у сумі 1590114,25 грн. по отриманим будівельним роботам у 2013 році з ТОВ «БК «ПАРТНЕР» на загальну суму 2008041,60 грн., в т.ч. ПДВ 334673,60 грн., сума без ПДВ 1673368,00 грн., в т.ч. віднесено до витрат по рах. 84 «інші операційні витрати» у сумі 1590 114,25 грн., віднесено на рах. 15 «Капітальні інвестиції» суму 83253,75 грн. з порушеннями.

Суд зазначає, що оскільки судовим розглядом було підтверджено правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту податку на додану вартість за податковими накладними ТОВ «БК «ПАРТНЕР» у розмірі 340923,60 грн, то вказані витрати є підтвердженими.

Також суд зазначає, що вказані витрати на ремонтні роботи на складі паливно-мастильних матеріалів ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» є витратами, що входять до складу загальновиробничих витрат, які в свою чергу входять до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пп. 138.8.5 п. 138.8 ст 138 Податкового кодексу України).

Склад паливно-мастильних матеріалів ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» є складовою частиною структурного підрозділу підприємства - Служби паливно-мастильних матеріалів.

Крім того, суд зазначає, що одним з видів діяльності підприємства позивача, внесених у державний реєстр, є 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що утримання складу паливно-мастильних матеріалів у справному стані, здійснення ремонтних робіт - є складовою собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Також відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, рахунок 84 "Інші операційні витрати" призначено для обліку операційних витрат, що не відображаються на інших рахунках класу 8. Ці витрати є витратами звітного періоду, якщо не входять до складу виробничої собівартості продукції, робіт, послуг.

Зокрема, до інших операційних витрат включається вартість робіт, послуг сторонніх підприємств, сума податків, зборів (обов'язкових платежів), крім податків на прибуток, втрати від курсових різниць, знецінення запасів, псування цінностей, списання та уцінки активів, сума фінансових санкцій тощо.

З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку про правомірність здійснення віднесення суми 1590114,25 грн. до складу витрат податкового обліку, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткування податком на прибуток, що призвело до збільшення розміру від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток від основної діяльності на 1590114,25 грн.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач не надав належних доказів правомірності висновків акту перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині оскаржуваній позивачем, оскільки, факт вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження при судовому розгляді справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд звертає увагу на те, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати в частині 1590114 (один мільйон п'ятсот дев'яносто тисяч сто чотирнадцять) грн 25 коп. податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р. Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Скасувати в частині 403715 (чотириста три тисячі сімсот п'ятнадцять) грн 43 коп. податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 р. Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 29908 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн 64 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПОУ - 39858581).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2017 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.