Справа № 361/4029/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/4029/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Селезньової Т.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київфарм» - Дубовського Петра Володимировича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київфарм» до Голови Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про визнання нечинним та скасування розпорядження голови селищної ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київфарм» звернулось до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Голови Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про визнання нечинним та скасування розпорядження голови селищної ради.

Позивач у своєму позові просить визнати нечинним та скасувати Розпорядження голови селищної ради №97 від 30.06.2016р. «Про зупинення дії рішення №219 Калитянської селищної ради об'єднаної територіальної громади від 23.06.2016р. «Про звернення ТОВ Київфарм», яким голова ради зупинив рішення селищної ради, прийняте селищною радою на сесії 23.06.2016р. за зверненням позивача про надання йому дозволу з 1.07.2016р. на оренду нежитлового приміщення в смт.Калита для розміщення аптеки і про укладення договору оренди строком на 2 роки 11 місяців. Дане Розпорядження голови селищної ради позивач просить визнати нечинним і скасувати з тих підстав, що відповідачем був пропущений наданий йому за законом (ч.4 ст.59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні») строк 5 днів для зупинення рішення, прийнятого радою, і крім того, з тих підстав, що дане Розпорядження було прийняте відповідачем з перевищенням його повноважень і безпідставно, оскільки зазначена у Розпорядженні підстава - наявність скарг громадян на завищення позивачем цін - не може бути підставою для зупинення дії рішення, оскільки до повноважень ради і голови ради не входить регулювання цін.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 19.05.2016 р. позивач подав до Калитянської селищної ради заяву (звернення) №247, в якому, посилаючись на наявне у нього переважне право на укладення з ним договору оренди на новий строк, передбачене ст.777 ЦКУ, просив укласти з ним на новий строк договір оренди частини адміністративного будинку за адресою смт. Калита, вул. Леніна ( Миру), 53 площею 125,6кв.м. (для розміщення аптеки).

Строк дії раніше укладеного договору оренди між Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради і ТОВ «Київфарм» закінчувався 1.07.2016р.

Рішенням Калитянської селищної ради об'єднаної територіальної громади № 219-14-У11 від 23.06.2016р. «Про звернення ТОВ Київфарм», прийнятим на сесії ради за результатами розгляду звернення ТОВ «Київфарм» про передачу в оренду на новий термін нежитлового приміщення за адресою смт. Калита, вул. Миру, 53 площею 125,6кв.м для розміщення аптеки, з урахуванням наявності свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи і з урахуванням переважного права наймача на укладення договору найму на новий строк, згідно ст.777 ЦКУ, п.5 ст.60 та ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», радою вирішено:

1). надати дозвіл ТОВ «Київфарм» з 1.07.2016р. на оренду нежитлового приміщення за адресою см. Калита, вул. Миру, 53 площею 125,6 кв.м для розміщення аптеки;

2). Укласти договір оренди зазначеного приміщення на 2 роки 11 місяців.

Позивачем оскаржується Розпорядження голови Калитянської селищної ради об'єднаної територіальної громади Броварського району Київської області Христинченка О.В. № 97 від 30.06.2016р. «Про зупинення дії рішення №219 Калитянської селищної ради об'єднаної територіальної громади від 23.06.2016р. «Про звернення ТОВ Київфарм». У даному розпорядженні голова селищної ради надав такі розпорядження:

п.1 зупинити дію рішення №219 Калитянської селищної ради сьомого скликання «Про звернення ТОВ Київфарм», як такого, що прийнято з порушенням регламенту та на вимогу мешканців смт. Калита та с.Опанасів;

п.2, п.3 скликати 15-ту позачергову сесію ради на 5.07.2016р. для розгляду колективного звернення громадян від 23.06.2016р. №656, від 29.06.2016р. №9 та повторного розгляду звернення ТОВ «Київфарм»;

п.4, п.5 до 4.07.2016р. забезпечити проведення засідання постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, підприємництва та сфери послуг для підготовки висновків (рекомендацій) стосовно колективних звернень мешканців смт. Калита, с. Опанасів та звернення ТОВ «Київфарм»; доручити голові комісії оприлюднити протоко і висновки за результатами розгляду в термін до 5.07.2016р.

В мотивувальній частині Розпорядження голови від 30.06.2016р. зазначено, що прийняття радою 23.06.2016р. даного рішення (про надання в оренду позивачу приміщення) викликало негативний суспільний резонанс та обурення громадськості, оскільки було прийняте не зважаючи на громадську думку та колективні звернення 270 громадян (№656 від 23.06.2016р.); 29.06.2016р. надійшло повторне звернення мешканців смт. Калита і с. Опанасів з вимогою зупинити рішення як таке, що через надто високі ціни в аптеці ТОВ «Київфарм», воно суперечить інтересам громадян і перешкоджає можливості скористатись доступними ліками; крім того при розгляді питання надання в оренду ТОВ «Київфарм» нежитлового приміщення не були надані висновки та рекомендації постійної комісії з питань ЖКГ, що є порушенням п.9.4. регламенту.

Згідно наданого відповідачем Витягу з Протоколу 14-ї сесії Калитянської селищної ради об'єднаної громади сьомого скликання від 23.06.2016р., - 9-те питання порядку денного сесії: Про звернення ТОВ «Київфарм». З даного питання доповідач Бакунець М.В., з пропозицією надати дозвіл на оренду приміщення під аптеку терміном на 2 роки 11 місяців, враховуючи переважне право орендаря, передбачене ст.777 ЦКУ; головуючим було зачитано звернення мешканців смт. Калита; за даним питанням порядку денного мало місце обговорення, голосування. Рішення прийнято більшістю голосів.

Колегія суддів звертає увагу на звернення громадян, яке знаходиться в матеріалах справи, всього 270 підписів, № 656 від 23.06.2016р. з вимогою не продовжувати договір оренди з позивачем, зобов'язати звільнити приміщення та залучити до продажу ліків населенню аптечну мережу, яка встановлює для населення помірні, прозорі та доступні ціни.

А також, на звернення громадян №9 від 30.06.2016р. понад 600 підписів, в якому висловлено обурення прийнятим 23.06.2016р. радою рішенням щодо продовження строку оренди позивачу, яким проігноровано звернення громади від 23.06.2016р., з посиланням на те, що голова має діяти в інтересах громади, що громада заперечує проти надання позивачу в оренду приміщення під аптеку через непомірно високі ціни, враховуючи, що дана аптека існує одна на всю територію громади, з проханням вжити заходів щодо перегляду даного рішення і захисту прав громади, з закликанням селищного голови діяти в інтересах громади і виправдати довіру громади до нього на виборах.

Як встановлено судом першої інстанції, що 5.07.2016 р. на позачерговій сесії голосування не відбулось через відсутність кворуму; після чого на 13.07.2016р. була скликана позачергова сесія;

13.07.2016 р. позивач подав до Калитянської селищної ради заяву №359, в якій просив внести зміни в попереднє звернення ТОВ «Київфарм» № 247 від 19.05.2016 р. і укласти договір оренди на строк 6 місяців.

13 липня 2016року на позачерговій сесії Калитянською радою було прийнято рішення №226-16поз-У11 «Про повторний розгляд звернення ТОВ «Київфарм» щодо укладення договору оренди нежитлового приміщення за адресою смт. Калита, вул. Миру, 53, площею 125,6кв.м», і за даним рішенням рада вирішила: 1. укласти договір оренди зазначеного приміщення для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки, за умови проведення ТОВ «Київфарм» незалежної експертної оцінки на вказаний об'єкт оренди; 2. для договору оренди встановити термін дії договору на шість місяців; орендну плату визначити у розмірі 8% від незалежної експертної оцінки.

Відповідно до Договору оренди між Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради і ТОВ «Київфарм», - такий договір оренди укладений 3.10.2016р., п.9.1 - строк дії договору - 6 місяців (з 3.10.2016р. по 3.04.2017р.).

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо здійснення дій відповідача в межах повноважень, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідач приймаючи розпорядження, оскаржуване позивачем, у даному випадку діяв в межах наданих йому повноважень: по пункту першому розпорядження - він мав право підписати прийняте радою рішення з подальшим його оприлюдненням або зупинити його та винести на попередній розгляд ради; по пункту другому та третьому даного розпорядження він має право скликати позачергову сесію та визначити порядок денний, тобто бути ініціатором у даних питаннях; по пункту четвертому та п'ятому даного розпорядження - він має право вносити на попередній розгляд постійної комісії питання, внесені в порядок денний, вимагати від постійної комісії розгляд звернення громадян, підготовки висновку і проекту рішень та їх оприлюднення

Вказані дії селищного голови закріплені у таких нормативно-правових актах, а саме відповідно до положень ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» (далі- закону про самоврядування) - до повноважень селищного голови, зокрема, відноситься: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України; 2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету; 8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; 9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; 18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань; 19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; 20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 даної статті закону селищний голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Згідно ч. 6 - при здійсненні наданих повноважень селищний голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою.

Частиною 4, ч. 13 ст. 46 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до повноважень голови селищної ради віднесено також скликання сесій ради, а також внесення пропозицій щодо питання на розгляд ради

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» - постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

А також, ч. 4 ст. 47 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» - постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Тож, відповідач діяв в межах повноважень і зобов'язань, не перебирав на себе повноважень іншого органу, в тому числі колегіального. Даним розпорядженням голова ради не скасував рішення ради, не вніс до нього змін, не перевищив у іншій спосіб наданих йому повноважень.

Щодо використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано а саме: нежиле приміщення, відносно якого радою було прийнято рішення про передачу його в оренду юридичній особі належить територіальній громаді (комунальна власність цієї громади); вирішення питання оренди даного майна знаходиться в сфері повноважень селищної ради; приймаючи своє рішення (розпорядження) голова діяв і повинен був діти від імені і виключно в інтересах територіальної громади, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Згідно ч.2 - місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і, зокрема, через селищні ради та їх виконавчі органи.

Частиною 1 ст.6 даного закону - первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Частиною 1 ст 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до законуздійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, відчужувати, передавати у користування, зокрема, можуть здавати об'єкти комунальної власності в оренду, визначати умови передачі у користування і оренду. Згідно ч. 6 - Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Згідно ч.7 ст. 60 даного закону - майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вище зазначеного, селищний голова відповідно розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обгрунтованого вирішення.

Отже, селищний голова, керуючись вищевказаними законодавчими актами, використаї свої повноваження з метою, з якою ці повноваження надано - розглянув звернення метлкації смт. Калита (Вх. № 656 від 23.06.2016 року), мешкаців смт. Калита та с. Опанасів (Вх. № ( від 29.06.2016 року), і виконав доручення виборців, зупинивши рішення № 219 Калитянськс селищної ради об'єднаної територіальної громади від 23.06.2016 року «Про звернення ТОЇ «Київфарм», не підписавши та не оприлюднивши його на офіційному сайті Калитянської селищної ради.

Щодо порядку прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст.47 даного закону - постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Згідно ч.4 - постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно ч.1 ст.59 даного закону - рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Окрім зазначеного вище ч.4 ст.59 Закону - рішення селищної ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено селищним головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Згідно ч.7 ст.59 закону - у разі незгоди голови з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Згідно ч.8 ст.59 закону - селищний голова в межах своїх повноважень видає розпорядження. Згідно ч.10 ст.59 закону- акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно ч.11 ст.59 закону - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації.»

Згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації», ч.1 ст.15 - розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: 2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних),прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Згідно ч.2 ст.15 закону - Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа.

Відповідно до Регламенту Калитянської селищної ради об'єднаної територіальної громади, - п.1.4- регламент ради є обов'язковим для виконання депутатами, селищним головою; п.8-2- всі питання, включені до проект порядку денного, які вносяться на розгляд ради, попередньо повинні обов'язково розглядатись профільною постійною комісією та іншими постійними комісіями, крім випадків, передбачених регламентом; п. 9.3 - підготовлені проекти рішень ради проходять юридичну експертизу в юридичній службі та погоджуються (візуються) головою профільної комісії; п.9.4- висновки комісій розглядаються і враховуються при прийнятті остаточного рішення радою; п.15.4 - питання, що вносяться на розгляд ради, попередньо розглядаються у відповідних постійних комісіях.

Згідно п.п.15.10,.22.5 Регламенту - рішення ради може бути зупинено селищним головою у відповідності до ч.4 ст.59 закону «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 6 КАСУ передбачено право особи на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 ст.17 КАСУ визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється , зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАСУ - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно ч.2 ст. 8 КАСУ- Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 ст.59 КАСУ - судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Частиною 2 ст.59 КАСУ встаовлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Згідно ч.3ст.59 - Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.162 КАСУ - у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, з аналізу даних норм процесуального закону слід дійти висновку, що підставою для задоволення позову про визнання нечинними, протиправними, незаконними рішень, дій суб'єкту владних повноважень та їх скасування - в порядку адміністративного судочинства - є встановлення судом сукупності таких фактів: 1). - встановлення в діях суб'єкту владних повноважень обставини, передбаченої в ч.3 ст.2 КАС України; 2). - наявність порушення прав, свобод чи законних інтересів особи, що звертається до суду на захист своїх порушених прав, внаслідок таких дій суб'єкту владних повноважень.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо дій відповідача в межах повноважень колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідач, приймаючи Розпорядження, оскаржуване позивачем, у даному випадку діяв в межах наданих йому повноважень: по пункту першому розпорядження - він мав право підписати прийняте радою рішення з подальшим його оприлюдненням або зупинити його та внести на повторний розгляд ради; по пунктам другому та третьому даного розпорядження - він мав право скликати позачергову сесію ради та визначати порядок денний, тобто бути ініціатором у даних питаннях; по пунктам четвертому та п'ятому даного розпорядження - він мав право вносити на попередній розгляд постійної комісії питання, внесені в порядок денний, вимагати від постійної комісії розгляду звернення громадян, підготовки висновку і проекту рішення та їх оприлюднення.

Відповідач діяв у межах своїх повноважень і зобов'язань, не перебирав на себе повноважень іншого органу, в тому числі колегіального. Даним розпорядженням голова ради не скасував рішення ради, не вніс до нього зміни, не перевищив у інший спосіб наданих йому повноважень;

Голова прийняв рішення у формі розпорядження, тобто діяв у спосіб, встановлений законом і у спосіб, що не суперечить Конституції України, закону і регламенту.

Щодо використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Нежиле приміщення, відносно якого радою було прийняте рішення про передачу його в оренду юридичній особі, належить територіальній громаді (комунальна власність цієї громади); вирішення питань оренди даного майна знаходиться в сфері повноважень селищної ради;

Приймаючи своє рішення (Розпорядження) голова діяв і повинен був діяти від імені і виключно в інтересах територіальної громади.

Щодо дотримання строків вчинення оскаржуваної дії, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідач вважає, що строки не порушені, посилаючись при цьому на ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де вказано, що рішення ради набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення, ч. 2 ст. 15 Закої України «Про доступ до публічної інформації», де встановлений строк у 5 робочих днів для офіційного оприлюднення рішення ради, тобто строки для зупинення рішення або підписання опублікування рішення радою кореспондуються і у ч.4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» мається на увазі про 5 робочих днів для вчинення відповідної дії радою.

Виходячи з дати проведення сесії і прийняття рішення - 23 червня, формально даний строк при обчисленні календарними днями - пропущений.

За таким обчисленням строку його слід рахувати з наступного за днем прийняття рішення - тобто з 24 червня, і останній день п'ятиденного (календарного) строку припадав на 28 червня.

Оскільки даний строк є по суті процедурним, то за загальним принципом, застосовуваним до обчислення процесуальних (тобто застосованих до процедури) строків, останній день строку, який припадає на вихідний день, слід перенести на наступний за ним перший робочий день.

Тому останній день п'ятиденного строку, встановленого ч.4ст.59 Закону, у разі його обчислення календарними днями, припадає на 29 червня 2016 року. Оскільки розпорядження головою прийняте 30.06.2016р., то формально даний строк на один день пропущений.

Відповідач видачу розпорядження 30- м числом червня пояснює тим, що він виходив з обчислення даного строку робочими днями, і тому вважав даний строк не пропущеним. При цьому таке тлумачення даної норми закону відповідач пояснив тим, що даний строк (5 днів для зупинення рішення ради) кореспондується з п'ятиденним строком, протягом якого на голову покладається також зобов'язання підписати прийняте радою рішення та його оприлюднити (не пізніше п'яти робочих днів).

На думку відповідача законодавець у двох даних випадках встановлює однаковий строк для прийняття головою одного з двох можливих рішень: або підписати рішення і оприлюднити, або зупинити і вести на повторний розгляді раді.

Як пояснив представник відповідача, 29.06.2016 р. дане розпорядження не було прийнято з тих підстав, що відповідач вважав не пропущеним наданий законом п'ятиденний строк для зупинення рішення ради, обчислюючи даний строк робочими днями; крім того, звернення громадян мало місце 29.06.2016 р. в другій половині дня, тоді ж прийняте радою 23.06.2016 р. рішення набуло негативного громадського резонансу і обурення, і розгляд даного звернення та прийняття рішення вимагало від голови ради певного часу для підготовки, саме тому розпорядження головою було видане вранці 30.06.2016р.

Як видно з наведених вище аргументів відповідача, - зупиняючи рішення ради, він не ігнорував вимоги закону щодо дотримання строку на вчинення такої дії, а допустив інше тлумачення даної норми закону при обчисленні такого строку. Тобто, пропущення даного строку на один день, таке формальне відступлення від вимоги закону не може означати грубого порушення закону, Конституції, виходу за межі повноважень і тим більше перевищення повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на додаткові пояснення відповідача щодо строку вчинення відповідно дії, а саме на те, що 29.06.2016 р. (5 календарний день) дане розпорядження не було прийнято з тих підстав, що відповідач вважав не пропущений наданий законом п'ятиденний строк для зупинення рішення ради, обчислюючи даний строк робочими днями; крім того, звернення громадян мало місце 29.06.2016 р. в другій половині дня, тоді ж прийняте радою 23.06.2016 р. рішення набуло негативного громадського резонансу і обурення, і розгляд даного звернення та прийняття рішення вимагало від голови ради певного часу для підготовки, саме тому розпорядження голови було видане вранці 30.06.2016 р.

Позивач, вимагає скасувати дане розпорядження з підстав пропуску відповідачем строку, встановленого законом для вчинення такої дії.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що така формальна обставина як пропущення на один день строку, передбаченого ч.4 ст.59 Закону (при його обчисленні календарними днями), - не може вважатись безумовною і достатньою законною підставою для скасування в цілому законного розпорядження та/або для визнання його нечинним.

На підставі вище наведеного колегія суддів приходить до висновку, що не може вважатися безумовною та/або достатньою законною підставою для скасування в цілому законного розпорядження та/або визнання його нечинним у зв'язку з пропуском строку передбаченого ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на один день .

Щодо набрання чинності рішення індивідуально - правового характеру, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

На підставі вище зазначеного відповідач діяв в межах визначених та передбачених законодавством повноважень.

Щодо обґрунтованості оскаржуваного розпорядження, колегія суддів звертає увагу на настпне.

Як встановлено матеріалами справи та видно зі змісту розпорядження, в ньому наведено підстави і мотиви зупинення рішення і внесення його на сесію на повторний розгляд радою. Наведені у розпорядженні обґрунтування не є безпідставними і надуманими. Прийняття даного розпорядження було пов'язане зі зверненням громади, які не могли бути залишені головою поза увагою і які вимагали від голови відповідного реагування на таке звернення і на вчинення дій в інтересах громади та на вимогу громади, в чиїх інтересах відповідач повинен був діяти.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить ло висновку, що в діях відповідача відсутні ознаки упередженості, нерозсудливості, недотримання принципу рівності та пропорційності (передбачених у ч.3 ст.2 КАСУ).

При цьому слід враховувати, що оскаржуваним розпорядженням відповідач лише використав надане йому право зупинити прийняте радою рішення, внести його на повторний розгляд радою на скликаній для цього позачерговій сесії, з обов'язковим попереднім розглядом даного питання в постійній комісії відповідного профілю з метою надання раді відповідного висновку комісії, з метою усунення тих недоліків і порушень, які мали місце перед прийняттям рішення. Такий спосіб підготовки рішення на сесію (з попереднім розглядом постійною комісією з наданням висновку раді) повністю відповідає вимогам закону і регламенту. Тому слушним є пояснення відповідача в тій частині, що зупиняючи рішення ради, голова виходив з того, що прийнятим рішення обурена громада, і з того, що були виявлені порушення процедури підготовки рішення, передбачені регламентом. Внесення звернення позивача на попередній розгляд в постійну комісію ради для надання відповідного висновку, не означає упередженості чи намагань порушити права позивача, а навпаки , означає намагання відповідача дотриматись регламенту, встановленого порядку і досягти мети прийняття рішення обґрунтованого, розсудливого, з урахуванням інтересів всіх учасників даних правовідносин і всіх обставин, які підлягають врахуванню.

При наведених вище обставинах, колегія суддів приходить до висновку що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи на підставі яких суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем із дотриманням принципу об'єктивності і принципу необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Тобто, при розгляді даного позову, суд не вбачає наявності будь-яких підстав з передбачених у ч.3 ст.2 КАСУ - які б безумовно тягли скасування чи визнання нечинним вказаного розпорядження голови.

Крім того, скасуванню чи визнанню нечинним підлягає рішення, яким було порушено права особи, що звертається з адміністративним позовом на захист своїх прав.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та звертає увагу на те, що вказане розпорядження голови не є нормативним правовим актом, яке б порушувало права позивача, і також не є актом індивідуальної щодо позивача дії, оскільки дане розпорядження не було направлене безпосередньо на права позивача і не було безпосередньо адресоване позивачу.

Даним розпорядженням не встановлювались, не визнавались, не обмежувались і не припинялись права позивача.

Дане розпорядження є рішенням по суто процедурним питанням щодо набрання прийнятим радою рішенням чинності; адресат даного розпорядження - рада.

На підставі зазначеного, дане розпорядження не можна розглядати як таке, що порушує права конкретної юридичної особи (позивача).

Сам факт внесення рішення на попередній розгляд у постійній комісії і на повторний розгляд ради - з урахуванням висновку комісії - не є порушенням прав позивача чи позбавленням позивача певних прав, тощо.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на оренду раніше орендованого приміщення, зокрема переважне право оренди, такими діями відповідача не було порушене, про що свідчить прийняте радою рішення за результатами повторного розгляду звернення позивача (рішення від 13.07.2016 р.) і укладення з позивачем договору оренди після повторного розгляду радою звернення позивача.

Також, факт, що при повторному розгляді звернення позивача радою було прийнято рішення про надання в оренду вказаного приміщення позивачу саме на той строк, на який позивач просив у своїй уточненій заяві- зверненні від 13.07.2016 р.

Посилання позивача на те, що відповідач своїми діями втрутився у його господарську діяльність, і що відповідач не мав права втручатись у цінову політику, тощо, судом до уваги не приймається, як таке, що не відповідає дійсності, оскільки даним розпорядженням голова не здійснив втручання у господарську діяльність позивача, і зокрема, у його цінову політику.

При цьому слід звернути увагу на обгрунтування, які викладені у оскаржуваному розпорядженні у якості підстав для зупинення та перегляду рішення ради (наявність звернення громади і необхідність реагувати на таке звернення, а також виявлені порушення при підготовці рішення, зупиненого оскаржуваним розпорядженням).

Згідно ст.161, ст.162 КАС України - суд може задовольнити позов повністю або частково, і прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень у разі встановлення порушення охоронюваних законом прав особи, що звернулась за захистом свого права.

Враховуючи всі наведені вище конкретні обставини прийняття даного розпорядження, суд дійшов висновку, що самого факту несуттєвого формального пропущення строку на один день (з причини іншого тлумачення обчислення строку), не достатньо для визнання даного розпорядження нечинним і для його скасування.

Таким чином, з одної сторони, не встановлено таких порушень закону, які б були достатньою і безумовною підставою для визнання розпорядження нечинним чи для його скасування; і з іншої сторони, не встановлено такого порушення прав позивача, яке б давало підстави для визнання протиправними дій відповідача, пов'язаних з виданням розпорядження 30.06.2016р.

На підставі зазначеного вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих додаткових доказів, пояснень ат заперечень, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справі на підставі яких суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання оскаржуваного розпорядження нечинним та для його скасування, у зв'язку з чим адміністративний пощов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київфарм» - Дубовського Петра Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 26 січня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.