Справа № 821/1424/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р. Справа № 821/1424/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування наказу про вжиття заходів дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просить скасувати наказ від 19.08.2016 р. № 109-о про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідачем в оскаржуваному наказі вказується на неналежне виконання службових обов'язків, яке виразилося у порушенні вимог наказу ДПІ у м. Херсоні від 04.03.2014 р. № 281 "Про створення постійно-діючої комісії з приймання-передачі матеріальних цінностей, що не відносяться до державної власності", за що застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Однак наказ від 04.03.2014 р. № 281 стосується діяльності постійно-діючої комісії з приймання-передачі матеріальних цінностей. Він не є членом цієї комісії, вказаний наказ не покладає на нього обов'язку "укладення договору про зберігання та використання індивідуально визначеного майна", йому не пропонувалося укладати договір про зберігання та використання майна. Більш того, чинне законодавство про працю та державну службу не містять заборони на використання працівниками майна, що йому належить.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування наказу про вжиття заходів дисциплінарного стягнення.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 19.09.2016 р. № 109-о "Про вжиття заходів дисциплінарного стягнення" за неналежне виконання службових обов'язків, яке виразилося у порушенні вимог наказу ДПІ у м. Херсоні від 04.03.2014 р. № 281 "Про створення постійно-діючої комісії з приймання-передачі матеріальних цінностей, що не відносяться до державної власності", до завідувача сектору адміністрування єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Не погоджуючись з даним наказом ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження на підставі наказу від 19.08.2016 р. № 109-о, а тому відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (ч.1 ст.3 Закону № 889).

Згідно ч.1 ст.64 Закону № 889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення (ч.2 ст.65 Закону № 889).

Згідно ч.3 ст.65 Закону № 889 державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Частиною 1 статті 66 Закону № 889 визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч.2 ст.66 Закону № 889 у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

З системного аналізу викладених положень законодавства слідує, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об'єкту, об'єктивної сторони, суб'єкта, суб'єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених Законом № 889 та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

При цьому, згідно ст.8 Закону № 889 серед основних обов'язків державного службовця визначено дотримання принципів державної служби та правил етичної поведінки, сумлінне виконання своїх службових обов'язків, виконання рішень державних органів, наказів (розпоряджень), доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.2 Закону № 889 службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов'язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

З матеріалів справи вбачається та як встановлено судом першої інстанції, підставою для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності стало виявлення у службовому кабінеті позивача використання електричного обладнання (кондиціонера), який є власністю ОСОБА_3, без укладення договору про зберігання та використання індивідуально визначеного майна. При цьому, на неодноразові зауваження начальника відділу матеріального-технічного забезпечення та розвитку інфраструктури, щодо узаконення його використання або демонтажу, ОСОБА_3 відмовився будь що робити з цього питання.

Даний факт підтвердив допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_2 та відображено у доповідній записці начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_2 від 18.8.2016 р. № 51/21-03-03-28.

До того ж факт використання власного майна - кондиціонера у робочому кабінеті, не заперечував і сам позивач.

Доводи ж апелянта про те, що в його діях відсутнє порушення службової дисципліни, оскільки наказ № 281 від 04.03.2014 року не має жодного відношення ані до позивача, ані до виконання ним своїх службових обов'язків, колегія суддів вважає безпідставними .

Так, з метою економії бюджетних коштів в умовах обмеженості кошторисних призначень та з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 р. № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету", наказів Державної фіскальної служби України від 23.06.2016 р. № 551 та Головного управління ДФС у Херсонській області від 20.07.2016 р. № 321 "Про забезпечення економії бюджетних коштів", наказом Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 22.07.2016 р. № 597 затверджено заходи щодо суворого дотримання фінансово-бюджетної дисципліни та економного і раціонального використання бюджетних коштів Херсонської ОДПІ.

Згідно додатку на цього наказу зобов'язано, зокрема, розробити та затвердити плани заходів з енергозбереження із забезпеченням зменшення витрат на оплату енергоносіїв.

Пунктом 5 наказу ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 10.06.2016 р. № 523 "Про забезпечення пожежної безпеки в ДПІ у м.Херсоні" зобов'язано керівників структурних підрозділів: заборонити працівникам підпорядкованих структурних підрозділів самовільну експлуатацію електричних приладів опалення та саморобних нагрівальних приладів; користуватися подовжувачами електричних проводів, у якості постійної проводки; прийняти до уваги персональну відповідальність за недотримання працівниками підпорядкованих підрозділів вимог п.1 та 5 цього наказу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що вжиття зазначених заходів здійснювалося у зв'язку з недостатнім фінансуванням Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, встановленням ліміту на використання електроенергії, постійними перебоями світла, які пов'язані з тим, що проводка не витримувала напруги.

Відповідно до роз'яснень, наданих листом Державного казначейства України від 26.04.2007 р. № 3.4-10/1084, особисті речі працівників, що перебувають у тимчасовому розпорядженні установи, мають обліковуватися за місцем їх відповідального зберігання.

Згідно ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її останньому у схоронності. Договір зберігання укладається в письмовій формі. При цьому письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до ст.937 Цивільного кодексу України договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладено у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яку буде передано на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Приписами ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти їх здійснення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тому підставою для відображення у бухгалтерському обліку установи цінностей, переданих працівником, є первинні документи, які засвідчують факт передачі.

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 26.06.2013 р. № 611, на позабалансових рахунках обліковуються матеріальні цінності, інші активи та зобов'язання, що належать установі або перебувають у тимчасовому розпорядженні. Бухгалтерський облік зазначених цінностей ведеться за простою системою, за якою записи про надходження, вибуття, використання, продаж матеріальних цінностей, бланків документів суворої звітності, утворення умовних прав і зобов'язань, списання з балансу майна внаслідок нестачі, псування та дебіторської заборгованості проводяться тільки на одному позабалансовому рахунку з вказуванням змісту і кількісно-вартісних показників операції.

На рахунку 02 "Активи на відповідальному зберіганні" обліковуються: товарно-матеріальні цінності, прийняті установою на відповідальне зберігання, включаючи спецобладнання, придбане для виконання науково-дослідних і конструкторських робіт; товарно-матеріальні цінності, оплачені вищестоящим органом із державного та місцевих бюджетів і відвантажені установам своєї системи, які перебувають на інших бюджетах; усі види обладнання і предмети тирів, спортивних стрільбищ, кабінетів військової дисципліни навчальних закладів тощо.

Отже, для того, щоб працівник міг використовувати особисті речі в робочому кабінеті, він повинен укласти відповідний договір та передати ці речі на відповідальне зберігання.

З цього приводу відповідачем і було прийнято наказ від 04.03.2014 р. № 281 "Про створення постійно діючої комісії з приймання-передачі матеріальних цінностей, що не відносяться до державної власності", яким створено відповідну комісію, а додатками № 1, № 2 до наказу затверджено форму договору про зберігання та використання індивідуально визначеного майна і акт приймання-передачі власного майна, переданого на відповідальне безоплатне зберігання та безоплатне використання.

Відповідно до п.5.6 Інструкції про забезпечення організації охорони та пропускного режиму на території майнового комплексу ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, затвердженої наказом ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 28.04.2015 р. № 9-Г, внесення (винесення) на територію ДПІ у м.Херсоні, меблів і інших матеріальних цінностей, які є власністю працівників ДПІ у м.Херсоні, здійснюється з письмового дозволу начальника ДПІ у м.Херсоні за службовими записками встановленого зразка, які підписує керівник відповідного структурного підрозділу з погодженням з першим заступником, заступником начальника, який згідно з розподілом обов'язків є куратором даного підрозділу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що позивач використовуючи належний йому кондиціонер, який він заніс на територію Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області без дозволу начальника порушив правила внутрішнього службового розпорядку, що відповідно до п.6 ч.2 ст.65 Закону № 889 є дисциплінарним проступком та підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності .

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко