Справа № 344/10386/16-а,2-а/344/454/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року № 876/9697/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську рядового поліції Михайлюка Юрія Івановича, Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 16.08.2016 року звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську рядового поліції Михайлюка Юрія Івановича, Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську, в якому просив визнати незаконними та протиправними дії службової особи інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську рядового поліції Михайлюка Юрія Івановича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №101537 від 07.08.2016 інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську рядового поліції Михайлюка Юрія Івановича про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №101537 від 07.08.2016 винесена незаконно, упереджено та з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керуючи транспортним засобом по вул.Дністровська у м.Івано-Франківську перетнув суцільну горизонтальну лінію розмітки 1.1 та їхав по смузі зустрічного руху, чим порушив п. 34 ПДР.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ДР №101537 від 07.08.2016, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та достатні підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 893783 від 26.03.2016.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, такими що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил (п. 8.5.1. Правил).

У відповідності до п. 1.1 розділу 34 «;Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Також, розділом 34 Правил дорожнього руху визначено, що лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний. Доводи позивача в частині того, що він не допустив порушення правил дорожнього руху, не спростовано в справі жодними доказами.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, виходив з того, що відсутні належні та достатні підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 893783 від 26.03.2016., проте, крім самої постанови, у справі відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Проте, постанова в справі про адміністративне правопорушення є предметом оскарження, а тому доказом в справі бути не може.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи. До неї не додано жодних схем, таблиць, фотоматеріалів, тощо, а також пояснень свідків, що свідчило би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, а оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 202, 205 ч.1 п.1, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2016 року у справі №344/10386/16-а скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії службової особи інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську рядового поліції Михайлюка Юрія Івановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №101537 від 07.08.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

М.П. Кушнерик

Постанова у повному обсязі складена 30.01.2017 року.