Справа № 359/2600/16-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/2600/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Журавський В.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення матеріальної шкоди з врахуванням індексації та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач) про стягнення з відповідача не отриману нею пенсію по інвалідності за період з листопада 1994 року по грудень 2009 року у розмірі 45 887, 40 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області своєю постановою від 16 грудня 2016 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є інвалідом 2-ої групи з 22 листопада 1994 року з дитинства та довічно, що підтверджується довідкою МСЕК № 207104 серії 2-18 АЖ.

22 листопада 1994 року позивачці видано пенсійне посвідчення у зв'язку з призначенням пенсії по 2-ій групі інвалідності довічно.

Судом першої інстанції досліджувався оригінал особової пенсійної справи позивача, та встановлено, що з 2001 року всі питання, що стосуються пенсійного забезпечення передані до компетенції Пенсійного фонду України. Особова пенсійна справа позивача відповідно до актів прийому-передачі пенсійних справ була передана до Бориспільського міського управління Пенсійного фонду Київської області.

03 травня 2001 року за заявою ОСОБА_2 було перераховано розмір її пенсії з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії та заробітної плати за період роботи з 01 квітня 1999 року по 31 березня 2001 року.

З 01 січня 2004 року розмір пенсії позивача було перераховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

21 квітня 2005 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до поданої нею заяви.

04 січня 2008 року за заявою ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу та заробітної плати набутих після призначення пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

23 січня 2008 року за заявою ОСОБА_2 пенсійна справа знята з обліку в УПФУ м. Бориспіль та передана для постановлення на облік до УПФУ в Бориспільському районі.

01 березня 2008 року за заявою позивача перерахунок сум пенсії, починаючи з 01 березня 2008 року здійснюється на поточний рахунок відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

29 грудня 2009 року позивача за її заявою переведено на пенсію по втраті годувальника, у зв'язку зі смертю матері.

03 жовтня 2014 року позивача за її заявою переведено на пенсію по втраті годувальника, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з загибеллю батька.

Позивач, вважаючи, що відповідач їй протиправно не виплачував пенсію по інвалідності, звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

У відповідності до положення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, передбаченим ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право вибору пенсійних виплат особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. В той же час, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 47 вказаного Закону пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як убачається з довідки, виданої начальником Бориспільського об'єднаного УПФУ Київської області Чулковим О.В., дійсно пенсіонер ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні та отримує пенсію в разі втрати годувальника - інваліда війни, яка нараховується на 1-го утриманця. Пенсія їй призначена з 22 листопада 1994 року по інвалідності 2-ої групи, яку остання отримувала через поштове відділення. З 21 квітня 2005 року після переходу на пенсію за віком ОСОБА_2 продовжувала отримувати пенсію через поштове відділення. З 01 березня 2008 року позивач отримує пенсію через відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». З 29 грудня 2009 року після переходу на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 продовжує отримувати пенсію через відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». З 03 жовтня 2014 року вона перейшла на пенсію у зв'язку з втратою годувальника - інваліда війни, яка нараховується на 1 утриманця утриманця. З даної довідки встановлено, що за період з 22 листопада 1994 року по 31 грудня 2009 року розмір виплаченої пенсії становить 45 887, 40 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з положеннями ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, колегія суддів дослідивши довідку, видану начальником Бориспільського об'єднаного УПФУ Київської області Чулковим О.В. вважає її неналежним доказом, оскільки, як убачається з матеріалів справи, позивач зверталася до відповідача з заявою про надання інформації стосовно того, ким видавалася пенсія по інвалідності. Центром поштового зв'язку була надана відповідь № 01-104 від 29.02.2016 року про те, що відомості у поштамтах, вузлах (центрах) поштового зв'язку зберігаються у встановленому порядку протягом 3 років (а.с.14).

Таким чином, зміст даного листа не дає змоги спростувати чи підтвердити ту обставину, що позивач за період з листопада 1994 року по грудень 2009 року не отримувала призначену їй пенсію.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_2 оскаржується саме неправомірність неотримання нею пенсії по інвалідності як інваліду 2-ої групи з листопада 1994 року по грудень 2009 року, тоді як з особової пенсійної справи убачається, що з 21 квітня 2005 року позивач отримувала пенсію за віком на підставі поданої нею особисто заяви про переведення її з одного виду пенсії на інший, а в подальшому з 29 грудня 2009 року - отримує пенсію по втраті годувальника.

Дана обставина узгоджується з положеннями чинного пенсійного законодавства, згідно з яким пенсіонеру надається право вибору пенсії, яку він бажає отримувати, у разі наявності у нього права на отримання різних видів пенсій.

Таким чином отримання ОСОБА_2 пенсії за віком чи пенсії у зв'язку з втратою годувальника виключає можливість отримання нею пенсії по інвалідності.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно копії довідки № 711190 від 13 серпня 2015 року, виданої УСЗН Бориспільської районної державної адміністрації, позивач є одержувачем державної соціальної допомоги інвалідам дитинства ІІ групи. Виплата допомоги їй призначена з 29 грудня 2009 року та довічно (а.с. 57).

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам це щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам.

Видами такої допомоги, згідно ст. 3 вказаного Закону є державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам.

За правилом, передбаченим ст. 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Таким чином, отримання пенсії за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням не впливає на право позивача отримувати державну соціальну допомогу як інваліду, та не є взаємовиключними.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача під час призначення та виплати пенсії позивачу ґрунтуються на чинному законодавстві та є правомірними, а тому підстави для зобов'язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_2 у розмірі 45 887, 40 грн., відсутні.

При вирішенні позовних вимог про стягнення з Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з неотриманням пенсії у розмірі 9 177, 48 грн., суд враховує наступні обставини.

У відповідності до положення ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). При цьому, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Проте, зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення компенсації за неотримання пенсії є похідними від вимог про стягнення неотриманої пенсії за період з листопада 1994 року по грудень 2009 року, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у розмірі 9 177, 48 грн. немає.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 30 000 грн. моральної шкоди, то колегія суддів вважає її необгурнтованою, оскільки під час розгляду даної справи позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини заподіяння їй моральної шкоди, а також обґрунтовували її розмір.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому підстави до задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.