Справа № 802/2189/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 січня 2017 р. Справа № 802/2189/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.

представника відповідача: Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

13 грудня 2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він є власником автомобіля "VOLKSWAGEN TOUAREG", реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 куб. см., 2014 року випуску. 29.06.2016 року Вінницькою ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № 134517-13, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн.

Позивач вважає таке податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки середньоринкова вартість належного йому автомобіля менша 750 розмірів мінімальної заробітної плати, а відтак такий транспортний засіб не підлягає оподаткуванню транспортним податком.

Позивач в судове засідання не з`явився, натомість 05.01.2017 року подав до суду заяву (Вхід. № 534) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав викладених у своїх письмових запереченнях, в яких зазначила, що Вінницька ОДПІ, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, ОСОБА_2 є власником автомобіля "VOLKSWAGEN TOUAREG", реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 куб. см., 2014 року випуску, дата реєстрації 01.03.2014 року.

29 червня 2016 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" 134517-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн.

На думку позивача вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним, у зв'язку з чим він звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з вимогами ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до вимог п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як убачається з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

При цьому, згідно з вимогами п.п 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до вимог п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відтак, об'єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, які одночасно відповідають двом критеріям, а саме:

1) з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно);

2) середньоринкова вартість становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, враховуючи, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року визначена у розмірі 1378,00 грн., а тому об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. (750 х 1378,00 грн.) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно з вимогами п. 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Відповідно до вимог п. 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Наведене свідчить, що для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

Пункт 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до п. 11 Методики, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів.

Пунктом 12 Методики визначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

При цьому, у разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Як слідує з додаткових пояснень представника відповідача, при визначені вартості автомобіля позивача, Вінницькою ОДПІ взято дані із офіційного веб-сайту Міністерства економрозвитку та торгівлі України та встановлено, що ідентичний автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG" з об'ємом циліндрі дизельного двигуна 2967 куб. см., 2014 року випуску коштує 1681371,69 грн.

При цьому, при розрахунку вартості транспортного засобу Вінницькою ОДПІ застосовано коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації 62, тобто з урахуванням строку експлуатації легкового автомобіля понад 1 до 2 років.

Разом з тим, Вінницькою ОДПІ при розрахунку вартості транспортного засобу застосовано мінімальний та максимальний коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу, згідно з додатком 2, з урахуванням пробігу автомобіля до 27 тисяч кілометрів -1 та 9.

В той же час, згідно додатку 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів від 18.02.2016р. № 66), нормативний середньорічний пробіг транспортного засобу становить 27 тисяч кілометрів.

З урахуванням того, що при визначенні розрахунку автомобіля, Вінницькою ОДПІ застосовано коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації 62, тобто з урахуванням строку експлуатації легкового автомобіля понад 1 до 2 років, відповідач зобов`язаний був застосувати коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу, згідно з додатком 2, з урахування пробігу автомобіля після 27 тисяч кілометрів, тобто з строком експлуатації понад 1 рік.

При цьому, зі зменшенням середньоринкової вартості автомобіля, оскільки середньорічний пробіг автомобіля належного позивачу є вищим, ніж його нормативний середньорічний пробіг.

З урахуванням викладеного, середньоринкова вартість автомобіля належного позивачу повинна розраховуватись за формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 - (Гк / 100).

З наданої позивачем сервісної книжки з даними про технічне обслуговування автомобіля, судом з`ясовано, що 16.03.2015 року проведено планове технічне обслуговування автомобіля, належного позивачу, при пробігові 44 тисячі 750 кілометрів. Наступне ж технічне обслуговування автомобіля проведено 07.07.2016 року.

Враховуючи те, що в період з 16.03.2015 року по 01.01.2016 року технічне обслуговування автомобіля не проводилось, судом взято до уваги останні відомі показники пробігу станом на 16.03.2015 року, які беззаперечно є актуальними станом на 01.01.2016 року, а саме, 44 тисячі 750 кілометрів.

Тобто, різниця між фактичним та нормативним середньорічним пробігом автомобіля, належного позивачу, станом на 01.01.2016 року, становила 17 тисяч 750 кілометрів.

В додатку 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів від 18.02.2016р. № 66) визначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортного засобу понад 16 до 18 тисяч кілометрів, при фактичному середньорічному пробігу понад 27 тисяч кілометрів, становить 6.

Тобто, при визначенні вартості автомобіля належному позивача, з урахуванням встановлених судом обставин, повинен застосовуватись коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобіля залежно від пробігу - 6.

Застосувавши формулу розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу, визначену у Пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, судом встановлено, що вартість автомобіля належного позивачу станом на 01.01.2016 року становила 979903,42 грн. (979903,42 грн. = 1681371,69 грн. (Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні) х (62 (Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1)/100) х (1- (6 (Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2)/100).

Відтак, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду даної справи не надано суду доказів того, що автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG" з об'ємом циліндрі дизельного двигуна 2967 куб. см., 2014 року випуску, належний на праві власності позивачу, має середньоринкову вартість понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а під час судового розгляду справи встановлено зворотнє, суд вважає, що вказаний транспортний засіб не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №134517-13.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення, не відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, а тому адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 29.06.2016 року №134517-13.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович