Справа № 587/2383/16-а
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/2383/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Сумської патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Сумської патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення від 13 листопада 2016 року близько 0840 год. в смт. Низи, керуючи автомобілем ЗАЗ Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, він не предявив водійського посвідчення, від підпису в постанові відмовився в присутності свідків. Відповідач склав відносно нього постанову за ч.1 ст. 126 КупАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Вважаючи постанову про накладення стягнення незаконною, позивач послався на те, що автомобілем він не керував, керував його брат, в автомобілі на момент приїзду працівників поліції не знаходився, оскільки розмовляв з ОСОБА_3, який може підтвердити дану обставину. Просив скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 13 листопада 2016 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно якої 13 листопада 2016 року близько 08-40 год. в смт. Низи Сумського району ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ Ланос, державний знак НОМЕР_1, не предявив водійського посвідчення працівникам поліції, від підпису в постанові відмовився в присутності свідків. У звязку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 425 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення від 13.11.2016 року (арк. с.9).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що Правил дорожнього руху не порушував.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 251 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 1369-12від 29.07.91, N 1818-12 від 15.11.91; Законом N 586-VI ( 586-17 )від 24.09.2008.

Всупереч вимогам ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

У відповідності з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано; будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає можливість настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Отже, обовязковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є: 1) керування особою транспортним засобом; 2)відсутність при цьому у водія посвідчення водія або відмова предявити посвячення водія. Лише наявність всіх зазначених в диспозиції норми закону дій створюють склад адміністративного правопорушення, за наявності якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Судом же встановлено, що ОСОБА_1 13 листопада 2016 року о 840 год. ( як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення)) не керував автомобілем.

Сам ОСОБА_1 пояснив суду, що в той день вони з вирішили зібратися з однокласниками, щоб зібрати гроші на поховання товариша. З цією метою він на автомобілі під керуванням свого брата ОСОБА_4 поїхали в район мосту в с. Низи Сумського району, де вони домовилися зустрітися. Залишивши автомобіль на узбіччі, вони вийшли з автомобіля і почали чекати. Через деякий час підїхали працівники поліції, які спитали хто є власником автомобіля, а коли він сказав, що власником є саме він, то предявив технічний паспорт на автомобіль. Права керування автомобілем він не дав, оскільки транспортним засобом не керував.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 13 листопада 2016 року вранці він їхав велосипедом з лісу. Проїжджаючи в районі мосту він зустрів ОСОБА_1 з братом ОСОБА_4, які стояли на трасі і пояснили, що чекають однокласників, щоб здати гроші на поховання товариша. Автомобіль ОСОБА_1 ЗАЗ Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 стояв на іншій стороні дороги. Під час розмови підїхала машина поліції, поліцейські спитали чи машина ЗАЗ Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 відповів, що його, після чого він поїхав по своїх справах і продовження іншої розмови не чув.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що 13 листопада 2016 році вони з братом ОСОБА_1 , приїхавши на автомобілі ЗАЗ Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в район мосту в с. Низи, чекали однокласників. Коли підїхала машина поліції, то їхній автомобіль знаходився в нерухомому стані на узбіччі дороги, то до того ж в той день саме він був за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1, який на вимогу працівників поліції предявив технічний паспорт на автомобіль. Після цього він( ОСОБА_4С,) предявив працівникам поліції водійське посвідчення, бо саме він в той день був за кермом, однак, не дивлячись на це, працівники поліції почали оформлювати протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписати.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 13 листопада 2016 року вранці до нього додому заїхали на автомобілі його син ОСОБА_1, та ОСОБА_4, який був за кермом. Вони забрали технічний паспорт і поїхали. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_4 і попросив підїхати. Коли він приїхав, то побачив автомобіль ОСОБА_1, який стояв на узбіччі, а також ОСОБА_1 , який розмовляв з поліцейськими і які писали протокол.

Отже, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 13 листопада 2016 року о 840 год. ( як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення)) не керував автомобілем, а керував його брат ОСОБА_4, який був присутнім під час складання протоколу і про що поставив до відома працівників поліції.

В той же час, виходячи з змісту диспозиції ч. 1 ст. 126 КпАП України нести відповідальність за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення може лише особа, яка керувала транспортним засобом.

Не дивлячись на це, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України за відмову предявити посвідчення водія, що не може бути визнано законним, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Згідно ч. 1, ч.3, ч.6 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 12, 17, 18, 71, 94, 158, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 126 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №750780, винесену 13 листопада 2016 року інспектором Сумської патрульної поліції ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя