Справа № 462/3563/16-а
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/3563/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Боровкова Д.О.

за участю секретаря: Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові /3-тя особа: виконуючий обов'язки начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Гарасюк Богдан Степанович/ про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову складену в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Гарасюк Б.С. №07-вих-556/18 від 16.06.2016 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, його рідна сесра ОСОБА_3 та двоюрідний брат ОСОБА_4 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 Йому та ОСОБА_3 належить 9/20 частин будинку, а ОСОБА_4 відповідно 11/20. Крім цього він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки, наданої для обслуговування будинку. Вказав, що не вчиняв жодного правопорушення, самочинного будівництва не здійснював, самочинне будівництво здійснює ОСОБА_4 до тієї частини будинку, яким він фактично користується, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак 23.01.2017 р. подав до суду заяву, у якій попросив провести розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить постановити рішення на підставі наявних у справі доказах.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов заперечив, підтримав свої заперечення, подані 20.07.2016 р., додатково пояснив, що оскільки ОСОБА_1 є співвласником будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій здійснювалось самочинне будівництво, знав про існування акта-попередження ЛКП «Сигнівка» від 04.04.2016 р., однак ніяким чином не нього не відреагував, не повідомив архітектурно-будівельну інспекцію чи інший орган про здійснення будівництва на його земельній ділянці без його згоди, просить суд у позові відмовити.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи у відсутності третьої особи, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно із ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно ; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1.1 Положення «Про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2015 р. № 5118, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові є виконавчим органом Львівської міської ради, що створений на підставі ухвали Львівської міської ради від 19.06.2015 р. № 4780 «Про створення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради», Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно п. 2.1 вказаного Положення основним завданням Інспекції є здійснення відповідно до законодавства України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 /5/20 часток/, ОСОБА_4 /11/20 частки/ та ОСОБА_1 /4/20 частки/ /а.с.17-21/.

Крім цього, вказаним співвласникам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування вказаного житлового будинку /а.с.23-24/.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.04.2016 р. директором ЛКП «Сигнівка» складено акт-попередження відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за порушення вимог ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за здійснення самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу інспекції держархбудконтролю та запропоновано підготувати та подати на розгляд міжвідомчої комісії відповідні документи у місячний термін /а.с.42/. ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та від отримання копії акту /а.с.42 і на звороті/.

Позивач ОСОБА_1 не оскаржував зазначений акт, не заперечував своєї причетності до здійснення самочинного будівництва, не давав жодних пояснень щодо здійснення такого.

Суд критично ставиться до посилання позивача на розпорядження № 07 від 06.01.2011 року «Про затвердження висновку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» «Про визначення реальних часток між співвласниками будинку АДРЕСА_1», оскільки таким розпорядженням затверджено частки співвласників ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак дане розпорядження не дає можливості встановити факт реального розподілу будинку між теперішніми співвласниками будинку АДРЕСА_1 та не дає можливості встановити хто яким приміщенням користується, і чи здійснена самовільна добудова до приміщень, якими користується ОСОБА_4 чи інші співвласники.

01.06.2016 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, примірник якого останному було вручено /а.с.5-8/.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2016р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. /а.с.10-11/.

Статтею 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, зокрема за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт.

Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.

Як встановлено судом, а також підтверджено матеріалами справи, позивачеві ОСОБА_1 було відомо про те, що на земельній ділянці, співвласником якої він є на праві спільної сумісної власності, без відповідних дозвільних документів здійснюється будівництво фундаменту, що примикає до житлового будинку, який також належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності. Проте, позивачем та його представником не надано суду доказів, що ОСОБА_1 звертався до співвласника ОСОБА_4 про припинення вказаних будівельних робіт, не надавав згоду на їх здійснення або звертався з відповідними заявами до компетентних органів.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу, що саме його брат ОСОБА_4 здійснює самочинне будівництво, зокрема не заявляв клопотання про допит його у якості свідка, тощо.

Відтак, суд приходить до переконання, що позивачем не надано жодних доказів та судом не встановлено неправомірності дій відповідача при винесенні постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, відповідач в межах своєї компетенції прийняв постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що відповідає вимогам законодавства, а також не надано жодних доказів, що в діях позивача ОСОБА_1, як співвласника земельної ділянки, на якій здійснюється самочинне будівництво, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Із встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач не навів належних та достатніх доказів своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а постанова №07-вих-556/18 винесена відповідно до вимог закону, на підставі, у межах повноважень інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та своєчасно.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 6, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, ст.287, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі якщо судове рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя:

Оригінал постанови.