Справа № 810/467/15
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/467/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року 810/467/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія»

до Київської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» (далі – позивач або ТОВ «Українська молочна компанія») до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі – відповідач 1 або Київська митниця ДФС), Головного управління Державної казначейської служби у Київській області (далі – відповідач 2 або ГУ ДКС у Київській області), у якому позивач, з урахування заяви про зміну позовних вимог, просить суд :

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України, оформлене листом від 10.10.2014 №06.1-47/5/17-7856 щодо відмови у внесенні змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 на підставі заяв товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№171, 172, 173;

- визнати заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 поданими у день їх надходження до Київської митниці ДФС, тобто 21.10.2014;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці Державної фіскальної служби України, що виражена у неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області висновку про повернення з Державного бюджету України товариству з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн.;

- зобов’язати Київську митницю Державної фіскальної служби України прийняти висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. та подати цей висновок на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у квітні 2012 року здійснював операції із ввезення на митну територію України товарів – 99 голів племінних племінних нетелів молочної голштинської породи (племінні чистопородні тварини), які відповідно до пункту 197.18 статті 198 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість. Позивач зазначає, що з метою оформлення ввезення нетелів на митну територію України за Контрактом Позивач надав Відповідачу 1 всі необхідні документи, які були підставою для звільнення цієї операції від оподаткування податком на додану вартість. Позивач наголошує, що відповідач 1 безпідставно, без пояснення причин заявив вимогу про сплату Позивачем податку на додану вартість у розмірі 400 000,00 грн. 05.04.2012 позивач для здійснення митного оформлення перерахував на поточний рахунок відповідача 1 грошові кошти в розмірі 400 000,00 грн. У подальшому позивач звернувся до митного органу із заявою про внесення змін до митних декларації, але митний орган відмовив у внесенні відповідних змін та відмовився здійснювати повернення надміру сплачених коштів.

30.07.2015 позивач надіслав заяву вих. №225 до відповідача 1 про повернення надмірно сплачених коштів. Відповідач 1 листом 12.08.2015 надав відповідь Позивачу про неможливість прийняття рішення з цього питання у зв’язку з наявністю судового розгляду справи. У зв’язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач 1 позов не визнав, зазначив, що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає, адже позивач у митних деклараціях під час митного оформлення самостійно визначив ставку оподаткування товарів та суму податкових зобов’язань і, таким чином, узгодив податкові зобов’язання, з чим погодився митний орган і прийняв рішення про випуск товару у вільний обіг. В наданих додаткових пояснень відповідач 1 наголошує, що позивач з заявою про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно сплачених грошових коштів до митного органу не звертався, також жодних заяв про перерахунок коштів в рахунок майбутніх платежів до митного органу не направлялось, прохання у заявах про внесення змін до митних декларацій також відсутнє, отже підстав для здійснення такого повернення або перерахунку відсутні.

Відповідач 2 позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що підстави для повернення позивачу сум надміру сплачених податків відсутні, адже орган Державної казначейської служби не одержував від митного органу відповідних висновків про повернення надміру сплачених коштів.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 (головуючий суддя Волков А.С.) адміністративний позов частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів,оформлене листом від 10.10.2014 №06.1-47/517-7856, щодо відмови у внесені змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/209834 на підставі заяв ТОВ «Українська Молочна Компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173;

- визнано заяви ТОВ «Українська Молочна Компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/209834 поданими у день їх надходження до Київської митниці Міндоходів, тобто 21.10.2014.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі №810/467/15 апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу Київської митниці ДФС задоволено частково, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного від 18 травня 2016 року закрито провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» задоволено частково, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

14 липня 2016 року, в порядку ст. 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа №810/467/15 розподілена судді Київського окружного адміністративного суду Горобцовій Я.В.

Ухвалою від 15 липня 2016 року справу прийнято до провадження Київського окружного адміністративного суду, розпочато судовий розгляд повторно.

31.10.2016 через службу діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 1 не заперечував проти розгляду справи в письмовогому проваджені, про що свідчить підпис представника на клопотанні.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» є юридичною особою, що зареєстрована - 13.04.2006. З 01.01.2009 є суб’єктом спеціального режиму оподаткування, що підтверджується копією свідоцтва № 100246546 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб’єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість (том 1, а.с. 51).

25.01.2012 між «Хунланд Трейд Кфт.» та «Українська Молочна Компанія» укладений контракт №2012-2501, відновідно до якого Продавець поставляє, а Покупець набуває у власність на умовах визначених цим контрактом 1000 (тисяча) голів племінних нетелів молочної голштинської (холштейн-фрізіан) породи (том 1, а.с. 33-50).

У квітні 2012 року позивач здійснив ввезення на митну територію України товару (чистопородні тварини великої рогатої худоби, племінні нетелі (корови), голштинської породи) – код товару згідно з УКТ ЗЕД 0102 10 10 00 на загальну суму 1 963 400,04 грн., придбаного на підставі контракту від 25.01.2012 № 2012-2501, митне оформлення якого здійснювалось через Київську митницю Міндоходів.

Відповідно до положень пункту 197.18 статті 197 Податкового кодексу України операції з ввезення на митну територію України племінних чистопородних тварин за кодами згідно з УКТ ЗЕД 0102 10 10 00 зільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Як пояснив позивач у наданих письмових пояснень, ТОВ "Українська Молочна Компанія" надала митному органу всі необхідні документи, які підтверджуються наявність підстав для звільнення цих операцій від оподаткування податком на додану вартість, але митний орган заявив вимогу про сплату податку на додану вартість у розмірі 400 000,000 грн.

Враховуючи, що в якості товару виступали живі тварини, які знаходились у транспортних засобах, а виконання митних формальностей і розв’язання суперечок з митним органом потребувало певного часу, що могло негативно плинути на стан тварин, позивач погодився з митним органом і визначив у митних деклараціях податкові зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи із загального розміру ставки оподаткування – 20 % (том 1, а.с. 89).

9 квітня 2012 року з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської митниці Міндоходів (на день вирішення справи – Київська митниця ДФС) три митних декларації, а саме: від 09.04.2012 № 125130000/2012/209837, від 09.04.2012 № 125130000/2012/209843 та від 09.04.2012 № 125130000/2012/209845, в яких визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 392518,02 грн., виходячи із ставки оподаткування операцій у розмірі 20 % від контрактної вартості товару ( том 1, а.с. 24-33).

У подальшому позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Київської митниці Міндоходів та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області надміру сплачених платежів.

Однак, постановою від 25.12.2013 в адміністративній справі № 810/6305/13-а Київський окружний адміністративний суд відмовив у задоволені позову ТОВ "Українська молочна компанія" з тих мотивів, що позивач не дотримався визначеної законом процедури повернення надміру сплачених коштів: не вчинив дій для зміни показників податкових зобов’язань з податку на додану вартість, визначених на підставі митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 та 125130000/2012/209845, а також не звернувся до митного органу із заявами про повернення з Державного бюджету України надміру сплачених податків на додану вартість (том 1, а.с. 22).

19.05.2014 позивач звернувся до Київської митниці Міндоходів із заявами від №№ 171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 та 125130000/2012/209845 в частині внесення змін до відповідних граф декларацій, що стосуються визначення коду преференцій (000 000 000 на вірний код 000 000 149), ставки оподаткування та сум податкових зобов’язань (том 1, а.с. 83-85). Окрім того, 19.05.2014 позивач листом №174 повідомив Київській митниці Міндоходів про факт надіслання таких листів (том 1, а.с. 86).

15.09.2014 позивач листом №274 нагадав Київській митниці Міндоходів про надіслані раніше листів №№ 171, 172, 173 від 09.04.2012 та просив надати інформацію щодо розгляду даних заяв про внесення змін до митних декларацій у строки, встановлені чинним законодавством України (том 1, а.с. 87).

Листом від 10.10.2014 № 06.1-47/5/17-7856 Київська митниця Міндоходів прийняла рішення про відмову у внесені змін до митних декларацій (том 1, а.с. 10-18).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 (головуючий суддя Волков А.С.) адміністративний позов частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів,оформлене листом від 10.10.2014 №06.1-47/517-7856, щодо відмови у внесені змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/209834 на підставі заяв ТОВ «Українська Молочна Компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173;

- визнано заяви ТОВ «Українська Молочна Компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/209834 поданими у день їх надходження до Київської митниці Міндоходів, тобто 21.10.2014.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі №810/467/15 апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі №810/467/15 - без змін (том 2, а.с. 87-91).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу Київської митниці ДФС задоволено частково, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

30.07.2015 позивач звернувся до Київської митниці ДФС з заявою №225 з проханням на підставі даних рішень повернути позивачу надмірно сплачені кошти в розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч гривень 00 коп.) гривень (том 3, а.с. 37).

12.08.2015 Київська митниця ДФС листом №10-70-25-47 повідомила позивача у відповідь на заяву від 30.07.2015 №225, що станом на сьогоднішній день на адресу Київської митниці ДФС документів щодо результатів перегляду справи судом касаційної інстанції не надходило, розгляд порушеного у листі питання буде розглянуто після завершення судових спорів (том 3, а.с. 36).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно по п. 20 ч. 1 ст. 4 МК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно із статтею 46 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Частиною першою статті 295 Митного кодексу передбачено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно по п. 27 ч. 1 ст. 4 МК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до митних платежів відносяться:

а) мито;

б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції);

в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції);

Як встановлено судом, позивач з 01.01.2009 є суб’єктом спеціального режиму оподаткування, встановленого ст. 209 Податкового кодексу України

Згідно пунктом 197.18 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України племінних чистопородних тварин з кодами УКТ ЗЕД, зокрема 0102 10 10 00, що здійснюються суб’єктами спеціального режиму оподаткування, встановленими статтею 209 Податкового кодексу України.

Наказом Державної митної служби України від 18.01.2012 № 48 “Про внесення змін до деяких класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій” розділ 1 “Пільги, надані у вигляді звільнення від обкладення товарів податком на додану вартість” Класифікатора пільг і обкладення товарів податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної митної служби України від 15.02.2011 № 107 доповнено, зокрема, рядком 149, яким визначено, що згідно пунктом 197.18 статті 197 розділу V Податкового кодексу України операції з ввезення на митну територію України племінних чистопородних тварин з кодами УКТ ЗЕД, зокрема 0102 10 10 00, що здійснюються суб’єктами спеціального режиму оподаткування, встановленими статтею 209 Податкового кодексу України, звільнюються від оподаткування податком на додану вартість.

Судом встановлено, що товар, щодо якого здійснювалось митне оформлення, класифікується за кодом УКТ ЗЕД 0102 10 10 00. Ці обставини не оспорювались сторонами. Таким чином, це означає, що операції із ввезення на митну територію України вказаного товару мали звільнятися від оподаткування податком на додану вартість.

Як з’ясувалось під час судового розгляду, позивач під час митного оформлення вказаного товару самостійно визначив розмір податкових зобов’язань зі сплати податку на додану вартість, подавши до митного органу митні декларації, але у подальшому звернувся до митного органу із заявами про внесення змін до митних декларацій у частині визначення податкових зобов’язань та зміни їх розміру на показник "0".

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України немає, але воно міститься в податковому законодавстві.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Пункт 43.1 статті 43 Податкового кодексу України визначає, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Таким чином, умовою для повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання є невідповідність у більшу сторону сплаченої суми податку розмірові визначеного (нарахованого) податкового зобов’язання.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України в разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Особливості внесенні змін до митних декларацій передбачені частиною першою статті 269 Митного кодексу України, відповідно до якої за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій визначається Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (далі – Полодення №450).

Порядок внесення змін до митної декларації та її відкликання визначений пунктами 33 - 38 Положення.

Так, згідно з пунктом 33 вказаного Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Відповідно до пункту 37 Положення №450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Електронні копії аркушів коригування зберігаються в локальних базах даних митних органів та Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України окремо від електронних копій відповідних митних декларацій (електронних митних декларацій), без внесення змін до таких електронних копій митних декларацій (електронних митних декларацій).

Суд зазначає, що згідно з пунктом 33 Положення №450 за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації.

Тобто, подання до митного органу заяви про внесення змін до митної декларації за формою, передбаченою у додатку 3 до Положення №450, є визначеним законодавством способом внесення змін до митної декларації, у тому числі й у частині коригування (зменшення) розміру податкових зобов’язань зі сплати мита та податку на додану вартість.

Судом встановлено, що позивач є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, а товар щодо якого здійснювалось митне оформлення, класифікується за кодом УКТ ЗЕД 0102 10 10 00.

19.05.2014 позивач звернувся до Київської митниці Міндоходів із заявами від №№ 171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 та 125130000/2012/209845 в частині внесення змін до відповідних граф декларацій, що стосуються визначення коду преференцій (000 000 000 на вірний код 000 000 149), ставки оподаткування та сум податкових зобов’язань.

Листом від 10.10.2014 № 06.1-47/5/17-7856 Київська митниця Міндоходів прийняла рішення про відмову у внесені змін до митних декларацій.

Під час розгляду справи по суті Київська митниця ДФС не надала суду жодного доказу на спростування тверджень позивача про наявність у нього права на пільгу.

Суд приймає твердження відповідача 1, що в деклараціях від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 в графі 44 в переліку наданих позивачем документів свідоцтво суб'єкта спеціального режиму оподаткування відсутне. Разом з тим, копія такого свідоцтва є додатком до заяв №№ 171, 172, 173 від 19.05.2014, тобто позивач надав митному органу документ на підтвердження права на дану пільгу.

Суд приходить до висновку про наявність у позивача право на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми та право на внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 у зв’язку з коригуванням (зменшення) розміру податкових зобов’язань зі сплати мита.

Оскільки заяви про внесення змін до митних декларацій за своїми ознаками прирівнюються до уточнюючих розрахунків, якими вносяться зміни до податкової звітності, в силу положень частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне визнати заяви позивача про внесення змін до митних декларацій такими, що подані у день їх надходження до Київської митниці Міндоходів, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволеню.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України, оформлене листом від 10.10.2014 №06.1-47/5/17-7856 щодо відмови у внесенні змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 на підставі заяв товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№171, 172, 173 також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог, які стосуються підготовки відповідачем 1 висновку про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» надмірно сплачених митних платежів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 43.3. статті 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі - Порядок №618).

Відповідно до приписів пункту 1 розділу ІІІ вказаного Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

До заяви додаються:

- аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі;

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Згідно до пунктів 2,3 розділу ІІІ Порядку №618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком №618, на підставі його заяви та у визначений законодавством термін.

Суд звертає увагу на те, що лише 30.07.2015 позивач звернувся до Київської митниці ДФС з заявою №225 з проханням повернути позивачу надмірно сплачені кошти в розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч гривень 00 коп.) гривень. Разом з тим, на момент сплати мита за митними деклараціями від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 таке грошове зобов'язання вже було надміру сплаченим. Тобто 5 квітня 2012 року у ТОВ "Українська Молочна Компанія" виникли підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів. Проте, позивач не дотримався передбаченого законном строку для подачі відповідної заяви.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Молочна Компанія" не дотримано передбачену чинним законодавством процедуру щодо повернення надмірно сплаченої ним суми митних платежів.

Враховуючи, що позивач не дотримався передбаченого законном строку для подачі заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Київської митниці Державної фіскальної служби України, що виражена у неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області висновку про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. та зобов’язання Київську митницю Державної фіскальної служби України прийняти висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) грн. та подати цей висновок на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України Київської області задоволеню не підлягають.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» – задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України, оформлене листом від 10.10.2014 №06.1-47/5/17-7856 щодо відмови у внесенні змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 на підставі заяв товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№171, 172, 173.

Визнати заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837, 125130000/2012/209843 поданими у день їх надходження до Київської митниці ДФС, тобто 21.10.2014.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова