Справа № 815/3057/16
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. Справа № 815/3057/16

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.
при секретаріМадюді В.В.

за участю сторін:
Одеська митницяЛупа С.С. (довіреність)
ТОВ „Альфаполімер Україна"Погосян М.А. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Альфаполімер Україна" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про корегування митної вартості товарів, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про корегування митної вартості товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №500040001/2016/410014/2 від 06.05.2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500040001/2016/00064 від 06.05.2016 року.

Одеська митниця ДФС не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 19 серпня 2016 року по справі № 815/3057/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності 05.02.2016 року позивачем (покупець) укладений з Компанією Jiangxi Luobian Glass Fiber Co. ЕГО (Китай) (продавець) контракт №LBH160205 UALF відповідно до умов якого, продавець зобов'язався поставляти на адресу покупця товар, а саме сітку із скловолокна. Ціна на товар оговорюється на кожну конкретну поставку та фіксується у відповідному проформі-інвойсі, взаємно узгодженому сторонами. Покупець здійснює оплату кожної партії згідно з умовами Проформи-інвойсу (а.с.49-55).

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу. Позивач здійснив декларування зазначеного товару, який ввезений в Україну за МД №500040001/2016/003302 від 04.05.2016 року (а.с.61-62). Митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до Інвойсу LBH160205UALE від 05.02.16 року (а.с.19), надані інші документи.

Одеська митниця повідомила позивача про наявність розбіжностей в документах та висунула вимогу про надання протягом 10 днів додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

05.05.2016 року позивач надав додаткові документи та пояснення, зокрема, прас-лист виробника товару, калькуляція виробника, висновок про вартісні характеристики Запорізької Торгово-промислової палати від 05.05.2016 року та просив розглянути питання щодо розмитнення товару згідно з наданими документами (а.с.65).

06.05.2016 року Одеською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2016/00064 (а.с.58-59).

Крім того, Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2016/410014/2 від 06.05.2016 року, згідно якого визначила вартість товарів резервним методом, з розясненням декларанту у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (а.с.56-57).

Товар випущений у вільний обіг під фінансові гарантії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року визнано протиправними та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №500040001/2016/410014/2 від 06.05.2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500040001/2016/00064 від 06.05.2016 року. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 543 Митного кодексу України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Згідно з рішенням про корегування митної вартості товарів від 06.05.2016 року підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено те, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

в п.5.2. зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 05.02.2016 №LBH160205UALF зазначено, що оплата здійснюється на умовах проформи інвойсу. В проформі інвойсі від 05.02.2016 №LBH160205UALF, яка була надана до митного оформлення, зазначено розмір 30% завдаток, проте у наданому платіжному дорученні від 04.03.2016 №Б/Н вказана сума не відповідає 30% вартості поставки;

згідно наданої до митного оформлення довідки про транспортні витрати від 28.04.2016 №2649D, в якій зазначено витрати на перевезення 10120 грн., та окремим рядком вказано що вантаж не страхувався, разом с тим до митного оформлення надано страховий поліс від 08.04.2016 №1;

в п.6.3. зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 05.02.2016 №LBH160205UALF передбачено надання продавцем покупцю відвантажувальних документів, одним із яких є страховий поліс на ім'я покупця (оригінал). Разом с тим до митного оформлення надано страховий поліс від 08.04.2016 №1, який складено страховиком ПРАТ «CK «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та страхувальником TOB «АЛЬФАПОЛІМЕР УКРАЇНА» він же вигодонабувач, що суперечить п.6.3. зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 05.02.2016 № LBH160205UALF;

згідно наданого до митного оформлення контейнерного коносаменту від 28.04.2016 №XV1100BXE та додатку до нього містяться відмінні реквізити, а саме у контейнерному коносаменті зазначено №XV1100BXE а в додатку №XV1100BEX., що унеможливлює встановити достовірність наданих документів.

Одеська митниця на підтвердження заявленої митної вартості витребувала надати протягом 10 календарних днів наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організація про вартість товару або сировини.

05.05.2016 року Позивач листом повідомив митний орган, що станом на 04.05.2016 року ним належним чином надані всі необхідні документи до митної декларації № 500040001/2016/003302 від 04.05.2016року, які передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ: контейнерний коносамент № XV1100BXE від 28.04.16; CMR№ 2649 від 30.04.16року; Коносамент № SZNLEG1603055 від 01.04.16року; банківський платіжний документ, що стосується товару Б/н від 04.03.16 року; документ, що підтверджує вартість перевезення № 2649D від 28.04.16 року; Інвойс № LBH160205UALE від 05.02.16 року; пакувальний лист Б/н до інв. № LBH160205UALE від 05.02.16 року; рахунок-проформа № LBH160205UALE від 05.02.16 року; Страховий поліс № 1 від 08.04.16 року; зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товару № LBH160205UALF від 05.02.16 року; договір про перевезення № 106 від 29.05.15 року; Сертифікат про походження товару № ССРІТ464 від 14.04.16року; Сертифікат інспекції б/н (в тому числі маркувальна етикетка) від 24.03.16року; Сертифікат інспекції б/н від 23.03.16 року; Технічний паспорт до розм.145 г/м2 від 24.03.16року; Технічний паспорт до розм.160 г/м2 від 23.03.16 року; копія митної декларації країни відправлення № 45232774 від 27.03.16 року.

У відповідь на повідомлення митниці про надання додаткових документів позивач надав: прайс-лист виробника товару б/н від 05.02.16 року; цінову пропозицію (до прайс-листа виробника товару б/н від 05.02.16 року; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 26.04.16 року; висновок про вартісні характеристики Запорізької ТПП № ОИ -354 від 05.05.16року; калькуляцію виробника PI № LBH160205UALE від 05.02.16 року.

Також у листі від 05.05.2016 року позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що у повідомленні митниці не вказано конкретну назву документу з бухгалтерської документації та не наведено конкретного переліку такої документації, то керуючись адресним роз'ясненням ДФС, в якому зазначено, що встановити перелік бухгалтерської документації неможливо, оскільки він залежить від конкретної зовнішньоекономічної операції та системи оподаткування, на якій перебуває відповідний платник податку, повідомляємо про неможливість надати виписки з бухгалтерської документації.

Позивач просив у листі за результатом розгляду наданих документів прийняти рішення про здійснення подальшого митного оформлення згідно ч.1 ст.255 та ч. 3 ст.53 МКУ (а.с.65).

У якості підстави щодо відсутності документів підтверджуючих числове значення заявленої митної вартості товару Відповідач зазначив на те, що відповідно проформи інвойсу від 05.02.2016 №LBH160205UALF, яка була надана до митного оформлення, зазначено розмір 30% завдаток, проте у наданому платіжному дорученні від 04.03.2016 №Б/Н вказана сума не відповідає 30% вартості поставки. Разом з тим, з матеріалів справи вибачається, що позивачем відповідно до проформи інвойсу оплачений товар у повному обсязі згідно його вартості та кількості двома платіжними дорученнями від 26.04.2016 року та від 04.03.2016 року (а.с.15-16), які надані до митного органу. Вказані обставини не суперечать здійсненню господарської операції та не впливають визначену позивачем митну вартість товару згідно з контрактом.

Також, необґрунтованим є посилання митного органу як на підставі витребування додаткових документів на те, що згідно наданого до митного оформлення контейнерного коносаменту від 28.04.2016 №XV1100BXE та додатку до нього містяться відмінні реквізити, а саме у контейнерному коносаменті зазначено №XV1100BXE а в додатку №XV1100BEX, що унеможливлює встановити достовірність наданих документів, оскільки вказані реквізити свідчать про явну помилку при на печатанні документу та додатку до нього. Крім того, всі надані документи у сукупності до митного органу підтверджують числове значення митної вартості товару за ціною контракту.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на довідку про транспортні витрати від 28.04.2016 №2649D, в якій зазначено витрати на перевезення 10120 грн., та окремим рядком вказано що вантаж не страхувався, оскільки вказана довідка видана директором ТОВ «ГУД ЛОГІСТІК», позивач же надав до митного органу документи про страхування товару.

При цьому суд зазначає, що відповідач в рішенні про корегування митної вартості товару посилався на п. п.6.3. зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 05.02.2016 №LBH160205UALF у старої редакції, незважаючи на те, що йому був наданий вказаний контракт з доповненнями, внесеними сторонами 02.04.2016 року, та в п. 6.3 зазначено, що договір страхування укладений між ПРАТ «CK «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та страхувальником TOB «АЛЬФАПОЛІМЕР УКРАЇНА» та страховий поліс від 08.04.2016 року був наданий митному органу.

Отже, позивачем надані Одеській митниці в обґрунтування митної вартості товару всі документі, які підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару відповідно до контракту.

Враховуючи вище викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №500040001/2016/410014/2 від 06.05.2016 року, картки відмови в прийнятті митної декларації №500040001/2016/00064 від 06.05.2016 року Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Вирішуючи спірні правовідносини суд також враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17.06.2015 року по справі за аналогічними правовідносинами за позовом ТОВ «Геліус ЛТД», згідно якого митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, та положення ст.244-2 КАС України, відповідно до якої висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Судом не встановлено підстав для відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи апелянта, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, та не надають безумовного права митниці застосовувати рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2016/410014/2 від 06.05.2016 року міститься лише посилання на інші митні декларації без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливає на рівень митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що Одеською митницею, на яку відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх рішень, не доведено правомірність прийнятих рішень, які оскаржені позивачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Альфаполімер Україна" про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про корегування митної вартості товарів належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року по справі № 815/3057/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 01 лютого 2017 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко