Справа № 805/4053/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. Справа №805/4053/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 година 15 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Донремпуть» про надання дозволу на погашення суми боргу за рахунок майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Донремпуть» про надання дозволу на погашення суми боргу за рахунок майна платника податків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 808/6090/14 присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з ПДВ в сумі 1 418 588, 61 грн., який відповідачем не сплачений. На адресу відповідача було направлена податкова вимога, а майно відповідача було описано у податкову заставу. Однак платіжні вимоги, направлені до банківських установ повертаються без виконання. Усі застосовані заходи, передбачені чинним законодавством не призвели до повного погашення податкового боргу.

Вказані обставини, на думку позивача, відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України (далі ПК України) дають позивачу підстави для звернення до суду з відповідним позовом про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Позивач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду від позивача електронною поштою надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого було відмовлено ухвало суду від 24.01.2017 року.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають та встановив такі обставини.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2015 р. у справі № 808/6090/14, яка набрала законної сили, присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з ПДВ в сумі 1 418 588, 61 грн.

Описано майно відповідача у податкову заставу, що підтверджується актом опису майна № 11/05-15-25-12 від 19.02.2014 р.

Вказану податкову заставу зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідними витягами.

Відповідно до ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, з аналізу вказаної норми видно, що за наявності податкового боргу необхідними умовами для продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі є недостатність коштів, які перебувають у власності платника та сплив 60-ти денного терміну з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податкова вимога № 3-25 від 06.02.2014 року була отримана відповідачем 10 лютого 2014 року. Вказана вимога не відкликалась та є чинною.

Щодо наявності такої підстави як недостатність коштів, які перебувають у власності платника, суд зазначає наступне.

У якості доказів вжиття заходів щодо погашення податкового боргу з ПДВ в сумі 1 418 588, 61 грн. позивачем було надано до позовної заяви копії інкасових доручень (розпоряджень) № 54 від 01 квітня 2016 року, № 58 від 01 квітня 2016 року, № 60 від 01 квітня 2016 року, № 59 від 01 квітня 2016 року, № 62 від 01 квітня 2016 року, № 61 від 01 квітня 2016 року, № 57 від 01 квітня 2016 року, № 63 від 01 квітня 2016 року, № 55 від 01 квітня 2016 року, № 56 від 01 квітня 2016 року, № 64 від 01 квітня 2016 року на суму 1 418 588, 61 грн. про стягнення вказаної суми з рахунків відповідача № 5922 у АТ «Державний ОСОБА_1 України», № 1001, № 0565, № 1021, № 1006, № 0695, № 1002, № 1001, № 1027, № 3131 у ПАТ КБ «Приватбанк» м. Краматорськ, № 5201 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Проте, за даними податкового органу про відкриті банківські рахунки, наданими позивачем у справі, відповідач має 17 відкритих рахунків у банківських установах.

Ухвалою суду від 10 січня 2017 року судом витребувані письмові пояснення щодо того чи вживались податковим органом заходи щодо погашення податкового боргу відповідача шляхом стягнення коштів з банківських рахунків № 8333, 8333, 8333 у банку АТ «ОТП БАНК» та у випадку вжиття таких заходів суд просив надати відповідні докази, але станом на дату слухання справи 24.01.2017 року податковим органом відповідні докази та пояснення не надані.

Суд зазначає, що позивачем надано суду докази виставлення інкасових доручень не на всі рахунки, дані про які наявні у позивача (лише на 11 розрахункових рахунків у 3 банках, за наявності у позивача 17 рахунків), а, отже, не підтверджено відсутність грошових коштів на всіх рахунках, відкритих відповідачем у фінансових установах про які відомо позивачу.

Більше того, з наданих позивачем інкасових доручень видно, що деякі з них було виставлено і на рахунки, дані про які відсутні у переліку відкритих рахунків, наданих позивачем суду.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не надано суду доказів вжиття всіх заходів, щодо погашення заборгованості за рахунок коштів відповідача на рахунках у банках, що виключає можливість надання судом дозволу на погашення вказаної заборгованості за рахунок майна відповідача.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу майна, а також будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Суд зазначає, що податковий орган не вичерпав всі можливі заходи з погашення податкового боргу відповідача та не довів відсутність у підприємства-відповідача коштів, що виключає можливість надання дозволу позивачу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача.

Враховуючи викладене суд визнає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Донремпуть» про надання дозволу на погашення суми боргу за рахунок майна платника податків відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 24 січня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 30 січня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.