Справа № 579/1677/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р.Справа № 579/1677/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 28.11.2016р. по справі № 579/1677/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Кролевецького районного суду Сумської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, в якому просила суд:

- визнати незаконними дії управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі щодо незарахування їй в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік та скасувати Рішення управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі №44 від 11 жовтня 2016 року;

- зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі зарахувати їй в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ період роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік та призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та згідно п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає дії відповідача щодо незарахування позивачу в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік протиправними, незаконними, такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 28.11.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо незарахування ОСОБА_1 в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17 грудня 1998 року по 15 лютого 2002 року та на посаді судді з 21 листопада 2002 року по 30 вересня 2016 року та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області №44 від 11 жовтня 2016 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області зарахувати ОСОБА_1 в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17 грудня 1998 року по 15 лютого 2002 року та на посаді судді з 21 листопада 2002 року по 30 вересня 2016 року та зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та згідно п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що:

- з 06.10.1970 року по 31.12.1970 рік - 2 місяці та 26 днів на посаді інспектора по обліку інспектури держстатистики Шосткинського району Сумської області;

- з 08.09.1973 року по 15.02.1979 рік - 5 років 5 місяці 8 днів на посаді інспектора відділу РАЦС;

- з 18.02.2002 року по 25.04.2002 рік - 2 місяці 8 днів на посаді помічника голови Кролевецького районного суду;

- з 01.08.2002 року по 20.11.2002 рік - 3 місяці 20 днів на посаді консультанта Кролевецького районного суду, всього 6 років 2 місяці та 2 дні.

- з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік - 3 роки 1 місяць 29 днів (стажист прокуратури м.Шостка, помічник прокурора, старший помічник прокурора Кролевецького району);

- з 21.11.2002 року по 30.09.2016 року - 13 років 10 місяців 10 днів (суддя Кролевецького районного суду, всього 17 років 09 днів (а.с.12-15 )

З 28 січня 2008 року позивачці була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і з цього часу позивачка перебуває на обліку як пенсіонер за віком в управлінні Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі (а.с.1 матеріалів пенсійної справи). На час призначення пенсії за віком позивачка працювала на посаді судді Кролевецького районного суду, де і продовжувала працювати до звільнення з роботи 30 вересня 2016 року.

Наказом від 30 вересня 2016 року №09-ос позивачка була відрахована зі штату Кролевецького районного суду на підставі Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1515-VIII «Про звільнення суддів» (а.с.11).

03.10.2016 року позивачка звернулася в управління ПФУ в Кролевецькому районі з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з переходом на інший вид пенсії, як вбачається з поданої заяви (а.с.7).

18 жовтня 2016 року за №5537/03-89 відповідач надав відповідь про відмову в перерахунку пенсії позивачці у зв'язку з переведенням з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на своє рішення від 11.10.2016 року №44 (а.с.21), зазначаючи при цьому, що для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутній необхідний стаж, загальна тривалість стажу позивачки на посадах, що дає право на пенсію як державному службовцю складає лише 6 років 2 місяці та 2 дні і на день набрання чинності Закону №889-VIII 01.05.2016 року вона не займала посади державної служби. Ці обставини, як підстава для відмови в поданій позивачкою від 03.10.2016 року заяві, вказані в рішенні відповідача від 11.10.2016 року №44, яке знаходиться в пенсійній справі позивачки.

Матеріали справи містять довідку Кролевецького районного суду щодо її стажу державної служби №04-23/7/2016, в якій зазначено, що такий стаж становить 23 роки 2 місяці 12 днів (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що незараховуючи позивачу до стажу для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України, зокрема на час виникнення спірних відносин Законом №2862-XII.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2862-XII судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обовязки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону№ 3723-XII державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону№ 3723-XII, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2014 року у справі № 21-456а13.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

На призначення пенсії за Законом №889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад, віднесених до категорії посад державних службовців (ст.37 Закону №3723-ХІІ), можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, та які мають на день набрання чинності Законом №889- VIII не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок не менше 20 років. У тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. А також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

У статті 25 зазначеного Закону визначено класифікацію посад та встановлено перелік категорій посад державних службовців, який не є вичерпним, оскільки встановлено віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 даної статті віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1994 року №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах державних службовців в державних органах, передбачених у ст.25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, відповідно до положень зазначеного Порядку робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст.25 Закону України №3723-ХІІ, та робота на посадах прокурорів та суддів в однаковій мірі зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незараховуючи позивачу до стажу для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Кролевецького районного суду Сумської області від 28.11.2016 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 28.11.2016р. по справі № 579/1677/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2017 р.