Справа № 357/7848/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/7848/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради, третя особа Відділ з питань землекористування Білоцерківської міської ради, про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року, Фізична особа - підприємць ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа Відділ з питань землекористування Білоцерківської міської ради, про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення суб'єкта владних повноважень .

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 26.12.2012 р. між ним та Білоцерківської міською радою було укладено договір № 217 про встановлення особистого строкового сервітуту. Предметом зазначеного договору є особистий строковий сервітут, встановлений виключно «Сервітуарію» (позивачу) на територію в м. Біла Церква, на якій буде розміщуватись та використовуватись для провадження підприємницької діяльності під розміщення павільйону площею 0,0074 га. Об'єктом особистого строкового сервітуту за договором сервітуту є територія, в АДРЕСА_1 площею 0,0074 га., тобто земельна ділянка. Строк дії договору сервітуту визначено у три роки , відповідно в листопаді 2015 року договір сервітуту припинив свою дію.

Позивач подав до відділу з питань землекористування Білоцерківської міської ради відповідну заяву з документами щодо укладення наступного договору про встановлення особистого строкового сервітуту під розміщення павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0074 га строком на три роки.

29 березня 2016 року на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою сесії Білоцерківської міської ради VІІ скликання прийнято рішення рекомендувати сесії укласти договір про встановлення особистого строкового сервітуту з ФОП ОСОБА_2 під розміщення павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0074 га строком на три роки.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 5 травня 2016 року за № 132-10-VІІ (п.п. 2.10. п. 2) відмовлено в укладанні договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ФОП ОСОБА_2

Позивач просить суд визнати протиправним і скасувати підпункт 2.10. п. 2 рішення № 132-10-VІІ Білоцерківської міської ради Київської області від 5 травня 2016 року щодо відмови ФОП ОСОБА_2 в укладанні договору про встановлення особистого строкового сервітуту під розміщення павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1на земельній ділянці загальною площею 0,0074 га строком на три роки, відшкодувати понесені судові витрати.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і закриває провадження по справі з підстав, визначених ст. 157 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 26.12.2012 р. між Білоцерківської міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 217 про встановлення особистого строкового сервітуту.

Предметом зазначеного договору є особистий строковий сервітут, встановлений виключно «Сервітуарію» (позивачу) на територію в м. Біла Церква, на якій буде розміщуватись та використовуватись для провадження підприємницької діяльності під розміщення павільйону площею 0,0074 га.

Об'єктом особистого строкового сервітуту за договором сервітуту є територія, в АДРЕСА_1, площею 0,0074 га., тобто земельна ділянка.

Строк дії договору сервітуту визначено у три роки .

Таким чином на підтаві вище зазначеного, строк дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту закінчився 22 листопада 2015 року.

Встановлено, що 04.11.2015 р. позивач подав до відділу з питань землекористування Білоцерківської міської ради відповідну заяву з документами щодо укладення наступного договору про встановлення особистого строкового сервітуту під розміщення павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,0074 га строком на три роки.

29 березня 2016 року на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою сесії Білоцерківської міської ради VІІ скликання прийнято рішення рекомендувати сесії укласти договір про встановлення особистого строкового сервітуту з ФОП ОСОБА_2 під розміщення павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0074 га строком на три роки.

Рішенням Білоцерківської МР від 5 травня 2016 року за № 132-10-VІІ (п.п. 2.10. п. 2) відмовлено в укладанні договору про встановлення особистого строкового сервітуту з ФОП ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та змісту позовної заяви, оскаржуване рішення представник позивача бажає скасувати лише з однією метою, з метою поновлення своїх порушених прав під час прийняття рішення відповідача та у зв'язку з тим, що прийняте рішення впливає на договірні відносини, які склались між сторонами у справі,а відносини з приводу реалізації та захисту яких регулюються цивільним законодавством.

Таким чином, з огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає при врегулюванні договірних відносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Цивільного Кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, підлягає закриттю.

Слід зазначити, що згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позиція суду апеляційної інстанції узгоджена з позицією, викладеною відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають керуватися тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Згідно з роз'ясненнями пункту 21 зазначеної постанови якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що предметом адміністративного позову може бути визнання неправомірними лише тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права та обов'язки позивача у сфері саме публічно-правових відносин.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України звернення до суду з позовом, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства має наслідком закриття провадження у справі.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову - скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради, третя особа Відділ з питань землекористування Білоцерківської міської ради, про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення суб'єкта владних повноважень - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 26 січня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.