Справа № 740/3845/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3845/16-а
Провадження № 2-а/740/8/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі - Шадура І.Ю.,

з участю позивача, представника відповідача-Левченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинення дій по перерахунку призначеної пенсії, призначення надбавки,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII та призначення надбавки на утримання непрацездатного члена сім'ї, зобов"язання здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 даного Закону у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку із урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області про складові заробітної плати від 23 вересня 2015 року з 23 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року, з 01 червня 2016 року з урахуванням довідки даної прокуратури від 07 червня 2016 року, зобов»язання призначення надбавки на утримання непрацездатного члена сім'ї. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивачу на підставі постанови Ніжинського міськрайонного суду від 16 лютого 2016 року призначено з 23 вересня 2015 року пенсію за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми місячого заробітку відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та встановлено надбавку на утримання неповнолітньої дитини, як непрацездатної особи; даним Законом звужені права позивача на отримання пенсії згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII; на звернення від 10 жовтня 2016 року відповідачем листом від 20 жовтня 2016 року відмовлено у перерахунку призначеної пенсії, що порушує право позивача на соціальний захист згідно Конституції України; стаж роботи позивача при призначенні пенсії складав 22 роки 1 місяць 3 дні.

В запереченнях на адміністративний позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач перебуває на обліку відповідача, з 23 вересня 2015 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року на виконання постанови Ніжинського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року; перерахунок призначеної пенсії з урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області здійснений на виконання постанови даного суду від 22 липня 2016 року; підстави для перерахунку призначеної пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року відсутні.

В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що управлінням повністю виконанні постанови судів про призначення та перерахунок пенсії.

Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2016 року, яка набрала законної сили, зобов"язано Ніжинське об"єднане управління Пенсійного фонду України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 23 вересня 2015 року пенсії відповідно до ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" за вислугу років із урахуванням довідки про складові заробітної плати прокуратури Чернігівської області від 23 вересня 2015 року. Згідно даної постанови загальний стаж позивача, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 22 роки 1 місяць 3 дні.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року, яка набрала законної сили, зобов"язано Ніжинське об"єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеної пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2016 року за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" із урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області про складові заробітної плати від 07 червня 2016 року.

На заяву позивача від 10 жовтня 2016 року щодо перерахунку призначеної пенсії згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" відповідачем листом від 20 жовтня 2016 року відмовлено у вчиненні даної дії.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. Вищезазначені обставини викладені також в постановах Верховного суду України від 10 грудня 2013 року №21-349а13, від 06 жовтня 2015 року №21-2432а15, які враховуються судом в порядку ч.2 ст.161 КАС України. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII, статтею 50-1 якого визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. До пенсії за вислугу років, призначеної згідно з цією статтею, встановлюються надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї та на догляд за одиноким пенсіонером у розмірах і за умов, передбачених законами України.

Із врахуванням викладеного позивач набула права виходу на пенсію після набуття нею стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

Станом на час розгляду справи діють положення ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідних стажів роботи. Даною статтею збільшено стаж роботи та зменшений відсотковий розмір пенсії у порівнянні зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Положеннями ст.8 КАС УКраїни встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства.

За таких обставин в розумінні ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, має законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися нормах ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII і які були звужені ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Враховуючи викладене дії відповідача згідно листа від 20 жовтня 2016 року щодо відмови позивачу у перерахунку призначеної пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII та встановлюються надбавки на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є протиправними.

Згідно положень ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Враховуючи звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії 10 жовтня 2016 року перерахунок пенсії необхідно проводити з 01 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України на користь позивача, яка не є суб"єктом владних повноважень, підлягають присудженню здійснені нею судові витрати-551 грн. 20 коп судового збору із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.11, 17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII та призначення надбавки на утримання непрацездатного члена сім'ї.

Зобов"язати Ніжинське об"єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 жовтня 2016 року призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку із урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області про складові заробітної плати від 07 червня 2016 року, та призначити ОСОБА_1 надбавку на утримання непрацездатного члена сім'ї.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник.