Справа № 807/1650/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1650/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання недійсною податкової конс ультації та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 січня 2017 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 січня 2017 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, якою просив суд: "1. Прийняти позовну заяву до розгляду; 2. Визнати недійсною податкову консультацію Головного управління ДФС в Закарпатській області від 18.10.2016 р. за № 441/У/07-1613-01-12; 3 Зобов'язати Головного управління ДФС у Закарпатській області надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 нову податкову консультацію з урахуванням висновків адміністративного суду; 4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області із запитом про надання індивідуальної податкової консультації. Листом від 18 жовтня 2016 року Головне управління ДФС у Закарпатській області позивачу надано податкову консультацію. Надана податкова консультація не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, відтак підлягає визнанню недійсною. При цьому, позивач просив суд зобов'язати відповідача надати нову податкову консультацію, яка б відповідала вимогам закону.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення, в яких в обґрунтування своєї позиції зазначив, що висновки зроблені в наданій позивачу індивідуальній податковій консультації відповідають висновкам зробленим у листі - роз'ясненні від 19 жовтня 2014 року № 6833/7/99-99-17-01-01-17 Міністерства доходів і зборів України. Оскаржувана позивачем податкова консультація не суперечить нормам або змісту податку на додану вартість. А відтак у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований Іршавською районною державною адміністрацією Закарпатської області 29 січня 1995 року, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області із запитом від 30 вересня 2016 року про надання індивідуальної податкової консультації з питань: "1) чи ФОП ОСОБА_3 має право та чи правомірно відносить до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачених фізичною особою підприємцем, платником ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються в господарській діяльності? 2) Чи ФОП ОСОБА_3 має право на бюджетне відшкодування ПДВ з урахуванням податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених фізичними особами - підприємцями, платниками ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються в господарській діяльності?" (а.с.а.с. 16-18).

Листом Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 18 жовтня 2016 року "Про надання індивідуальної податкової консультації" позивачу надано податкову консультацію, в якій зазначено, що для формування податкового кредиту з ПДВ вирішальним є фактор використання придбаних ТМЦ в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника. Фізична особа - підприємець за відсутності ведення бухгалтерського обліку, іншого обліку в частині підтвердження використання майна (товару) у підприємницькій діяльності, а також не будучи фактично суб'єктом права власності на таке майно, не може включати до складу податкового кредиту суму ПДВ та не має право на бюджетне відшкодування по придбаних транспортних засобах (а.с.а.с. 19-23).

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно статті 2 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 19 частиною 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.172 ПК України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно статті 52 пункту 52.1 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України). Таким чином, законодавець надав право (а не обов'язок) платникові використовувати під час здійснення діяльності індивідуальну податкову консультацію.

У відповідності до статті 52 пункту 52.3 ПК України за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Відповідно до статті 52 пункту 52.4 ПК України консультації, крім узагальнюючих, надаються: в усній формі - контролюючими органами; у письмовій або електронній формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та підлягають обов'язковому розміщенню на сайті контролюючого органу, який надав консультацію, протягом 10 календарних днів після дня їх надання без зазначення найменування (прізвища, ім'я, по батькові) платника податків та його податкової адреси.

Згідно статті 52 пункту 52. 5 ПК України контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків по конкретній нормі закону.

Нормою статті 52 пунктом 52.6 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет - ресурсів.

Під "узагальнюючою письмовою податковою консультацією" розуміється оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків (пп. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

При цьому, слід зазначити, що статтею 53 пунктом 53.1 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до статті 53 пункту 53.3 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Аналіз вищенаведеного свідчить про те, що суд оцінює чи не суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору надана платнику індивідуальна податкова консультація щодо практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків.

У запиті на отримання податкової консультації від 30 вересня 2016 року, який направлено Головному управлінню ДФС у Закарпатській області позивачем сформульовано питання про наявність у позивача права та правомірність віднесення ним до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених фізичною особою - підприємцем, платником ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються у господарській діяльності; чи позивач має право на бюджетне відшкодування ПДВ з урахуванням податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених фізичними особами - підприємцями, платниками ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються в господарській діяльності.

Суд, аналізуючи запит позивача про надання індивідуальної податкової консультації констатує, що такий запит не містить сформульованого питання про застосування конкретної норми права, не містить викладення фактичних обставин, для врегулювання яких необхідне застосування такої конкретної норми права, не конкретизує період у якому виникли фактичні обставини щодо яких порушується питання про роз'яснення застосування норм податкового законодавства.

Судом встановлено, що виходячи із змісту запиту позивача та характеру сформульованих у ньому питань, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було надано позивачу консультацію від 18 жовтня 2016 року за № 441/У/07-1613-01-12 у якій роз'яснено загальні норми податкового законодавства щодо порядку формування податкового кредиту та можливості реалізації права на отримання бюджетного відшкодування.

Оскаржувана позивачем індивідуальна податкова консультація не містить фактичних обставин та висновків про застосування конкретної норми права для їх регулювання, а отже відсутні обставини, які підлягають судовій оцінці на предмет відповідності чи суперечності консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Одночасно суд зауважує на тому, що відсутність у запиті поряд з викладенням фактичних обставин, відомостей про період правового регулювання, щодо якого запитується надання консультації, виключає можливість надання судом оцінки викладеному у податковій консультації з урахуванням чинних норм права у відповідному періоді.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки надана відповідачем податкова консультація не суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору, у даному випадку щодо податку на додану вартість.

Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача надати нову консультацію не підлягає задоволенню й через існування окремого порядку надання податкових консультацій, у випадку скасування попередньої консультації. Із змісту статті 53 пункту 53.3 ПКУ, визнання судом податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновку суду, а відтак додаткового зобов'язання щодо необхідності контролюючого органу надати нову податкову консультацію не потребується. Такий обов'язок встановлено у самій нормі.

Тобто, контролюючий орган самостійно повинен надати нову консультацію, а не за зобов'язанням суду, а у випадку ненадання нової консультації, позивач може звернутися до суду із відповідною вимогою.

Згідно зі статтею 69 частиною 1 та статтею 70 частиною 1 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до статті 71 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість Відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 94, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання недійсною податкової консультації та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко