Справа № 816/2287/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Полтава Справа № 816/2287/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Родовід банк" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 21.11.2016 №4163-17/196.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що листом від 07.10.2016 р. №18.1-11-15127/5122 повідомляв відповідача про те, що ПАТ "Родовід банк" визнано неплатоспроможним та у ньому призначено тимчасову адміністрацію, однак Кременчуцькою ОДПІ всупереч статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" прийнято оскаржувану вимогу. При цьому, позивач наголошує на тому, що до правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. 24.01.2017 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення, у яких останній просив суд провести розгляд даної справи за відсутності уповноваженого представника інспекції, а також відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що право виставляти податкову вимогу виникає у контролюючого органу за наявності у платника податків непогашеної у встановлені строки суми узгодженого грошового зобов'язання. З огляду на наявність станом на 20.11.2016 в інтегрованій картці ПАТ "Родовід банк" податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, Кременчуцькою ОДПІ правомірно 21.11.2016 було сформовано в автоматичному режимі та направлено товариству податкову вимогу №4163-17/196 на суму 1537,32 грн. Направлення вказаної вимоги позивачу є застережним заходом, спрямованим на першочергове самостійне визначення боржником джерел погашення податкового боргу та регулюється статтею 59 Податкового кодексу України. Податкова вимога містить відомості про розмір податкового боргу та право податкової застави, обов'язок його погасити та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2016 №261 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Родовід банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" до категорії неплатоспроможних" вирішено розпочати процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 26.02.2016 по 25.03.2016 та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 (а.с. 11).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.03.2016 №419 "Про продовження строків тимчасової адміністрації в АТ "Родовід банк" продовжено строк тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку АТ "Родовід банк" з 26.03.2016 по 25.04.2016 (а.с. 12).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.04.2016 №610 "Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів" фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Родовід банк" Куліша Віктора Миколайовича" продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Родовід банк" ОСОБА_2 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Родовід банк" після скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у справі №757/19277/16-ц (а.с. 13).

Про вказані обставини ПАТ "Родовід банк" повідомило Кременчуцьку ОДПІ листом від 07.10.2016 №18.1-11-15127/5122, який отриманий контролюючим органом 13.10.2016 (а.с. 18).

07.10.2016 ПАТ "Родовід банк" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2016 рік, у якій, зокрема, задекларовано розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ІІІ квартал 2016 року у сумі 1537,32 грн (а.с. 15-17).

З огляду на облікову картку платника з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, станом на 20.11.2016 у ПАТ "Родовід банк" виникла заборгованість за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 1537,32 грн (а.с. 51-56).

21.11.2016 Кременчуцькою ОДПІ сформовано податкову вимогу №4163-17/196, у якій зазначено, що станом на 20.11.2016 сума податкового боргу ПАТ "Родовід банк" за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 1537,32 грн (а.с. 14). Крім того, даною вимогою товариство попереджено, що починаючи з 30.10.2016 на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України. Органом доходів і зборів буде здійснено опис майна у податкову заставу. Також попереджено, що в разі несплати суми податкового боргу до платника податків будуть застосовані передбачені Податковим кодексом України заходи стягнення податкового боргу. Публічні торги з продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаною податковою вимогою, звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування зазначеної вимоги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірній податковій вимозі, суд дійшов до наступних висновків.

Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку, а також наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VІ.

Згідно з пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Форма бланку податкової вимоги встановлена наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576 "Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків".

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд зауважує, що направлення позивачу податкової вимоги від 21.11.2016 №4163-17/196 не пов'язано з жодною обставиною, яка передбачена частиною 5 статі 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як слідує з матеріалів справи, зазначена у спірній податковій вимозі сума боргу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 1537,32 грн відповідає сумі зобов'язання, самостійно визначеній ПАТ "Родовід банк" у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2016 рік від 07.10.2016 але не сплаченій у встановлені законодавством терміни. При цьому, дана сума не включає в себе жодних штрафних (фінансових) санкцій чи пені.

Отже, суд вважає за доцільне зазначити, що направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку, оскільки відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При цьому, згідно пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Таким чином, примусове стягнення коштів та майна банку, або звернення стягнення на майно банку можливо не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) позивачу спірної податкової вимоги та тільки за судовим рішенням.

Зі змісту статей 88, 89 Податкового кодексу України вбачається, що майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому, право податкової застави не потребує письмового оформлення.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку.

Отже, суд доходить висновку, що направлення позивачу податкової вимоги від 21.11.2016 №4163-17/196 про сплату податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 1537,32 грн, відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність", тому податкова вимога від 21.11.2016 №4163-17/196 про сплату податкового боргу є обґрунтованою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав до суду належних доказів, що б підтверджували протиправність оскаржуваної податкової вимоги, натомість відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийняття ним та направлення на користь ПАТ "Родовід банк" податкової вимоги від 21.11.2016 №4163-17/196.

За викладених обставин, позовні вимоги ПАТ "Родовід банк" про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Кременчуцької ОДПІ від 21.11.2016 №4163-17/196 суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 січня 2017 року.

Суддя С.О. Удовіченко