Справа № 310/8280/16-а
Суддя: Троценко Т. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8280/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому вказала, що з 2006 року вона зареєстрована у АДРЕСА_3, але фактично проживала разом зі своєю сім»єю в АДРЕСА_1.

У березні 2016 року вона разом з сім»єю перемістилася у м. Бердянськ у зв'язку з проведенням АТО в Донецькій області, її чоловіка та дитину було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб, і у даний час вони мешкають АДРЕСА_2.

Вона звернулася до відповідача із заявою для отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, проте 04. 08. 2016 року комісія відмовила їй у видачі цієї довідки, посилаючись на відсутність відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої було здійснене внутрішнє переміщення.

Вважає рішення комісії неправомірним та таким, що порушує її права на тій підставі, що ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вказує, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне місце проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини на надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Вона надала комісії усі докази, які свідчили про фактичне її проживання у м. Донецьку на час початку АТО, але їй було відмовлено у видачі довідки тільки на тій підставі, що вона не була зареєстрована за місцем фактичного проживання.

Просить визнати неправомірним і скасувати протокол № 6 від 04. 08. 2016 року засідання комісії з питань надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, та зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області взяти її на облік як внутрішньо переміщену особу з видачею відповідної довідки.

В судовому засіданні позивачка з представником за довіреністю ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги і пояснила, що вона разом зі своєю сім»єю мешкала у м. Донецьку з 05. 05. 2008 року по 31. 10. 2014 року, у 2014 році у зв»язку з проведенням АТО уся їх сім»я виїхала до її батьків у смт. Розівку Запорізької області, де вона зареєстрована, там її чоловіка та дитину взяли на облік як внутрішньо переміщених осіб, видали довідки, їй відмовили у цьому у зв'язку з наявністю реєстрації в смт. Розівка.

У березні 2016 року вони з сім»єю переїхали до м. Бердянська, чоловіка та сина поставили на облік як внутрішньо переміщених осіб, а їй відмовили у зв'язку з відсутністю реєстрації у зоні проведення АТО.

Мати статус внутрішньо переміщеної особи - це її право, можливо, це знадобиться їй у майбутньому.

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення АТО регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 01. 10. 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 2 цього Порядку для отримання довідки особа звертається із заявою про взяття на облік, яка повинна містити інформацію, зокрема, про зареєстроване та фактичне місце проживання, а також інші необхідні відомості.

ОСОБА_1 зверталася до УПСЗН із заявою про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона такою не може вважатися у тих підстав, що у паспорті позивачки є відмітка про її реєстрацію у смт. Розівка Запорізької області з 09. 09. 2006 року, з листопада 2014 року по серпень 2015 року вона перебувала на обліку в Розівському районному центрі зайнятості за місцем реєстрації, у м. Бердянськ перемістилася з смт. Розівка Запорізької області, а Розівський район не відноситься до зони проведення АТО.

Для встановлення статусу та отримання відповідної довідки вона повинна звернутися до УПСЗН Розівської РДА за місцем реєстрації проживання у відповідності до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»передбачає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне місце проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини на надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованою у смт. Розівка Запорізької області, про що свідчить копія її паспорту.

Позивачка зазначає, що разом зі своєю сім»єю мешкала у м. Донецьку з 05. 05. 2008 року по 31. 10. 2014 року, у 2014 році у зв»язку з проведенням АТО вони виїхали у смт. Розівку Запорізької області, де зареєстроване місце її проживання - АДРЕСА_3.

Вказує, що фактично вона перемістилася із зони, у якій проводитися антитерористична операція, а саме з м. Донецька, де вона працювала у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Донецької обласної філії, про що свідчить копія трудової книжки, дитина - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, що підтверджено копією свідоцтва про його народження, лікувалася на місцем фактичного проживання у 2013 році - у м. Донецьку.

Чоловік та неповнолітня дитина позивачки отримали довідку Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки їхнє місце реєстрації вказано - АДРЕСА_4.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання їй аналогічної довідки, але рішенням комісії з питань надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи УПСЗН БМР від 04. 08. 2016 року їй було відмовлено у зв'язку відсутністю відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої було здійснене внутрішнє переміщення.

Позивачка посилається на порушення з боку відповідача її права на отримання такої довідки, оскільки фактично вона мешкала на території проведення АТО, і перемістилася саме звідти, проте не вказала, який саме закон був порушений відповідачем, оскільки вона посилається за ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», хоча ст. 5 цього ж Закону вказує на те, що для встановлення статусу та отримання відповідної довідки вона повинна звернутися до відповідного державного органу за місцем реєстрації проживання, а це - смт. Розівка Запорізької області.

Крім того, згідно до ст. 2 КАС України суд захищає лише права, свободи або законні інтереси, які уже порушені на момент розгляду справи судом, тоді як на час розгляду справи порушення прав ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю у неї статусу внутрішньо переміщеної особи не встановлено, вона вважає, що такий статус може знадобитися їй у майбутньому, а захист прав особи на майбутнє КАС України не передбачений.

На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 1,5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст. 2, 158-163 КАС України, суд

Постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Т.А.Троценко