Справа № 696/351/13-а
Суддя: Чебану М. М.
Дата ухвалення: 2013-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

07.11.2013 Справа № 696/351/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Чебану М.М.

при секретарі Чередник Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області

про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до Камянського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (далі по тексту - Відповідач) і просив скасувати, як незаконно винесену, постанову інспектора ДПС роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області серії СА № 220097 від 27.01.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відносно нього посадовою особою субєкта владних повноважень 27.01.2013 року складений протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, згідно якої позивача визнано винним у тому, що він 27.01.2013 року о 12 год. 10 хв. по автодорозі Київ - Знамянка та на перехресті автодороги Олександрівка - Миколаїв, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з АК 4744 АМ, виконуючи маневр повороту на ліво не надав переваги у русі пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим допустив порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що з його боку ніяких порушень правил безпеки дорожнього руху не було допущено, при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення було грубо порушено його право на захист, гарантоване ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, без зясування і доведеності винуватості особи, а тому просив її скасувати та закрити провадження у звязку з відсутністю в його діях ознак адміністративного проступку. Також посилався на те, що на розгляді справи не був присутній, про місце і час слухання його не повідомили, а про винесену постанову дізнався з запізненням через виклик Державної виконавчої служби, якою здійснюється примусове виконання накладеного штрафу.

У судове засідання Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання заявленого ним позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення по суті позовних вимог.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків та судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Виходячи зі змісту ст.ст. 3,17 КАС України відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими.

2

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Правові засади діяльності органів внутрішніх справ України та їх посадових осіб встановлено Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року.

Основними завданнями міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки врегульовано Законом України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року. Статтею 52 цього Закону на органи Державтоінспекцїї Міністерства внутрішніх справ України покладено здійснення контролю у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Законів України «Про міліцію» та «Про дорожній рух» розроблено та затверджено наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 року Інструкцію з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекцїї МВС (далі Інструкція), яка визначає завдання та функції працівників підрозділів дорожньо- патрульної служби, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо- транспортну пригоду та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою серії СА № 220097 від 27.01.2013 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та визнано винним у порушенні п. 16.2 ПДР України з одночасним накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

З постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є зафіксований у протоколі серії АГ 2 № 652728 від 27.01.2013 року факт порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідно до змісту винесеної постанови, а саме відомостей про долучені до неї додатки, єдиним доказом для визнання провини позивача являвся зміст протоколу, з яким останній ознайомився неналежним чином та поверхово. В порушення вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП інші докази провини ОСОБА_1 належним чином не були зібрані, оцінка їм не надана.

Згідно ст. 280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку уповноважений орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків.

За змістом ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на долучені до позову копії документів, позивачу слід поновити строк на оскарження постанови, як такий, що порушений з поважних причин.

Відповідачем не надано доказів правомірності винесення стосовно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення, докази його винуватості та дотримання норм процесуального законодавства у адміністративних матеріалах відсутні, а тому позов слід задовольнити.

3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4. 6-9, 10-12, 17, 18, 41, 71, 104- 107, 128, 158-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, ст.ст. 245, 247, 251, 268, 285, 287, 288, 289, 292, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про застосування адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову інспектора ДПС роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області серії СА № 220097 від 27.01.2013 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: