Справа № 810/2181/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м. Київ К/800/2731/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бухтіярової І.О.,

суддів Веденяпіна О.А.,

Приходько І.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2013

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013

у справі № 810/2181/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мультівак Україна» (далі - позивач, ТОВ «Мультівак Україна»)

до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач, Вишгородська ОДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Мультівак Україна» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2013 № , № , № , № Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Вишгородська ОДПІ.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 08.01.2013 № , № ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано та прийнято в цій частині нову постанову; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 08.01.2013 № , № ; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції повністю, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу відповідача просив залишити її без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мультівак Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 22.04.2011 по 30.09.2012, складено акт № 2187/22-00/37640186 від 13.12.2012, в якому зафіксовано порушення: п. п. 138.1, 138.2, 138.4, 138.5, 138.8, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 417 268 грн. та занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 800 493 грн.; п. 198.1 ст. 198, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми податку на додану вартість на загальну суму 10 709 грн.; п. 160.2 ст. 160 ПК України, не утримано податок з доходу нерезидентів з джерелом його походження з України в загальній сумі 3253,48 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки 08.01.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 617 000 грн., в т.ч.: 800 493 грн. основного платежу та 200 124 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№ про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 387 грн., в т.ч.: 10 709 грн. основного платежу та 2 678 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№ про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток 417 268 грн.;

№ про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 4067 грн., в т.ч.: 3253 грн. основного платежу та 814 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Мультівак Україна» та ТОВ «Юридична компанія «Захист» було укладено договір про надання послуг від 01.08.2011 № 01/0811, предметом якого є надання послуг з проведення пошуку та надання інформації про офісні та складські приміщення, що пропонуються для оренди в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

Факт виконання вказаного договору судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: податковою накладною, актом прийому-передачі послуг, платіжним дорученням та випискою по рахунку.

Також матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Юридична компанія «Захист» свої зобов'язання за договором від 01.08.2011 № 01/0811 виконало в повному обсязі, оскільки 29.08.2011 між позивачем та ТОВ «Карпати» було укладено договір оренди № 11/08, що підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення по договору оренди № 11/08.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Також, згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно положень п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування витрат та податкового кредиту обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних, що в даному випадку встановлено судами попередніх інстанцій з підтвердженням матеріалів справи.

Твердження відповідача про нікчемність правочинів між позивачем і контрагентом судами попередніх інстанцій спростовано, з огляду на відсутність належного документального підтвердження завідомо умисної мети і факту спрямованості правочинів на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, з чим частина перша ст. 228 ЦК України пов'язує визначення порушення публічного порядку.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 08.01.2013 № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 417 268 грн. слід зазначити наступне.

Підставою для такого зменшення є припущення відповідача, що TOB «Мультівак Україна» неправомірно включило до складу валових витрат збиток (від'ємне значення курсових різниць).

Згідно акту перевірки, такий висновок ґрунтується не на підставі даних бухгалтерського обліку, а на вибіркових даних у вигляді розшифровок руху коштів по рахунку 84 «Інші операційні витрати», що відкривається за власним рішенням підприємства та використовується для ведення аналітичного та синтетичного обліку операцій 8 класу рахунків бухгалтерського обліку «Витрати за елементами».

Слід зазначити, що оподаткування операцій з розрахунками в іноземній валюті передбачено ст. 153 ПК України.

Відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 ПК України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193 (далі - П(С)БО 21).

У п. 4 П(С)БО 21 дано визначення таким поняттям: курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Згідно з пп. «а» п. 7 П(С)БО 21 на кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на дату балансу.

Відповідно до п. 8 П(С)БО 21 встановлено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Курсові різниці від перерахунку монетарних статей про інвестиційну і фінансову діяльність відображаються у складі інших доходів (витрат), за винятком курсових різниць, які відображаються згідно з пунктом 9 Положення (стандарту) 21.

Аналізуючи приписи наведених норм, можна зробити висновок про те, що терміни «позитивна» та «негативна» курсова різниця безпосередньо відображають характер їх впливу на фінансові результати діяльності підприємства: позитивні різниці включаються до складу доходів, негативні - у складі витрат звітного періоду.

При обліку операцій в іноземній валюті об'єктами визначення курсових різниць є лише монетарні статті балансу.

Як визначено договором позики, позика погашається грошовими коштами, отже заборгованість за таким договором є монетарною статтею і курсова різниця за такою заборгованістю, що виникає за результатом перерахунку цієї заборгованості, включається до складу витрат по податку на прибуток на підставі ст. 153 ПК України.

При цьому, згідно з пп. г) пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 цього Кодексу.

За змістом пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших операційних витрат включаються витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу.

Згідно з абз.1 п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Крім того, відповідно до положень Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, облік втрат за активами й зобов'язаннями операційної діяльності від зміни курсу гривні до іноземної валюти ведеться на субрахунку 945 «Витрати від операційної курсової різниці». А на субрахунку 974 «Втрати від неопераційних курсових різниць» відображаються втрати за активами й зобов'язаннями від неопераційної діяльності підприємства від зміни курсу гривні до іноземної валюти.

В бухгалтерському обліку позивача втрати від курсових різниць обліковуються на двох рахунках: 945 «Втрати від операційної курсової різниці» щодо курсових різниць від перерахунку валюти, товарної заборгованості та інших монетарних статей операційної діяльності; 974 «Втрати від неопераційних курсових різниць». На цьому рахунку відображаються втрати за зобов'язаннями неопераційної діяльності підприємства від зміни курсу гривні до іноземної валюти, зокрема по отриманим позикам в іноземній валюті.

Така позика в іноземній валюті отримана позивачем від компанії «Multivak Export AG» (Швейцарія) в сумі 1 000 000 євро на підставі договору позики від 08.08.2011 № 1.

Позивач обліковує курсову різницю за позикою від нерезидента на рахунку бухгалтерського обліку 974 «Втрати від неопераційних курсових різниць».

Актом перевірки встановлено, що сума відхилень складає 953 106 грн., оскільки за результатами співставлення даних податкової декларації за І-ІІІ квартали 2012 року та розшифровок інших витрат за той же період (рахунок 84) виявлено начебто відхилення на ту ж саму суму - 953 106 грн.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що ця сума повністю співпадає з сумою витрат від неопераційної курсової різниці внаслідок отримання позики від нерезидента, яка обліковується на рахунку 974 згідно оборотно-сальдової відомості по цьому рахунку за І-ІІІ квартали 2012 року.

Як встановлено в судовому порядку, відповідачем взято до уваги тільки витрати від операційної курсової різниці, яка обліковується на рахунку 945, і проігноровано витрати, відображені на рахунку 974, однак позивачем віднесено до складу валових витрат курсові різниці як від операційної, так і від неопераційної діяльності.

Для визначення такого значення достатньо додати до суми від'ємного значення операційних курсових різниць (1 314 929 грн.) суму від'ємного значення неопераційних різниць (953 106 грн.), в результаті чого виходить результат 2 268 035 грн. Ця сума зазначена у податковій декларації з податку на прибуток за І-ІІІ квартали 2012 року (рядок 06.4.12 Додатку ІВ), як від'ємне значення курсових різниць згідно зі статтею 153 ПК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.01.2013 № є протиправним.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 08.01.2013 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 4067 грн., у зв'язку з порушенням TOB «Мультівак України» п. 160.2 ст. 160 ПК України, а саме: неутриманням податку з доходів нерезидентів при виплаті вартості послуг, наданих позивачу компанією «Bizerba GmbH & Co.,KG» (Німеччина) та TOB «Мультівак Рус» (Росія), слід зазначити наступне.

Як встановлено матеріалами справи, предметом договорів, укладених між позивачем та вищевказаними нерезидентами були послуги з доступу і використання сервісного веб-ресурсу та послуги з навчання персоналу, відповідно. Позивачем придбавались послуги, які використовувались в його господарській діяльності, і саме за послуги була проведена оплата на користь нерезидентів.

Згідно з п. 160.1 ст. 160 ПК України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом походження з України, підлягають оподаткуванню у встановленому порядку. Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; ґ) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Аналіз вказаної норми свідчить, що оподаткуванню підлягають практично всі виплати доходів на користь нерезидента, перелічені у п. 160.1 ст. 160 ПК України, які не пов'язані з компенсацією вартості товарів, виконаних робіт, послуг. Відповідно, виплати, що здійснені платником податку у зв'язку з компенсацією вартості товарів, виконаних робіт, послуг іноземній юридичній особі не підпадають під дію ст. ст. 160-161 ПК України і тому позивач, під час здійснення виплат вартості послуг, наданих компанією «Bizerba GmbH & Co.,KG» (Німеччина) та TOB «Мультівак Рус» (Росія) правомірно не обчислив податок на прибуток з цих виплат, оскільки передбачене пп. й) п. 160.1 ст. 160 ПК України звільнення від оподаткування застосовується незалежно від наявності відповідної довідки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2013 прийняте податковим органом безпідставно.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного адміністративного суду про наявність підстав для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень по даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення апеляційного адміністративного суду - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.О. Бухтіярова
Судді О.А. Веденяпін
І.В. Приходько