Справа № 320/8425/16-а
Суддя: Горбачова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.01.2017
Справа № 320/8425/16-а
Провадження № 2-а/320/46/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі Луценко П.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в кому просить суд визнати дії УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області протиправними та стягнути на його користь одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум.

В обґрунтування свого позову зазначив, що він є інвалідом війни ІІІ групи, у зв'язку з чим перебуває на обліку в УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення. Однак, у 2016 році відповідач положення Закону не виконав в повному обсязі, а тому допомога йому виплачена не в повному обсязі, у звязку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що відповідачем не враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року внесені Законом України від 28 грудня 2008 року зміни до ст. 13 ч.5 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнані неконституційними, в звязку з чим діє попередня редакція зазначеного Закону відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України.

В судове засідання сторони не зявились.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Від представника Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та надала суду письмові заперечення проти позову. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року позивачу надавалась у розмірі 2310 гривень на підставі Постанови № 141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому підстав для задоволення позову не має.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується копією посвідчення серії С №051268 (а.с.6), у зв'язку із чим перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до яких входить отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до копії відповіді УСЗН № С-255/з від 30.11.2016 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 05.07.2004 року як учасник бойових дій, а з 29.12.2008 року як інвалід війни III групи. Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни до 5 травня у 2016 році виплачувалась на підставі постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та здійснювалась у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 14 років) вязням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин - III групи 2310 грн. (а.с.7).

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни III групи 2310 гривень.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позову про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої грошової допомоги за 2016 рік на користь позивача відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 9, 10, 11, 69, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Ю.В. Горбачова