Справа № 826/2220/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/2220/16

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 826/2220/16 Суддя доповідач Бєлова Л.В.

У Х В А Л А

26 січня 2017 року м. Київ

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ЛЕОКОН" – задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху та запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання до суду:

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року;

- належних доказів, що підтверджують факт відсутності коштів для сплати судового збору з часу повернення апеляційної скарги, поданої вперше, до часу повторного звернення з апеляційною скаргою, а також та доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на отримання достатнього фінансування з Державного бюджету України для сплати судового збору.

Так, відповідач оскаржує постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року. (а.с. 122-124)

12 липня 2016 року відповідачем подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року. (а.с. 126-128)

22 липня 2016 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року - залишено без руху у зв’язку з несплатою судового збору. (а.с.132-133)

11 серпня 2016 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року - повернуто відповідачу. (а.с. 142-143)

26 жовтня 2016 року відповідачем вдруге подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року. (а.с.149-152)

Із матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2016 року відповідач отримав належним чином завірену копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року.

23 грудня 2016 року на адресу суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій викладено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

У клопотанні зазначено, що строк звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою пропущено у зв’язку з тим, що станом на дату подання первинної апеляційної скарги, у апелянта була відсутня можливість сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Перевіривши доводи клопотання відповідача, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 211 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений КАС України строк. Положеннями КАС України передбачено можливість поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки вказана підстава не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину законодавчо визначеного строку оскарження реалізовувати право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Окрім того, до апеляційної скарги не долучено доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України з моменту повернення апеляційної скарги, поданої вперше, до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції не можуть вважатися поважними та не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Окрім того, до клопотання долучено документ про сплату судового збору – платіжне доручення №2460 від 17 жовтня 2016 року (а.с. 32)

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, відповідач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Станом на 26 січня 2017 року до Київського апеляційного адміністративного суду інших документів на виконання ухвали від 28 листопада 2016 року не надходило.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Оскільки, вищевказані обставини перешкоджають прийняттю апеляційної скарги до провадження суду апеляційної інстанції, у відкритті провадження по вказаній апеляційній скарзі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 189, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року – відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ЛЕОКОН" до Головного управління ДФС у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Л. В. Бєлова