Справа № 2-а/447/34/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 876/6910/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2016 року у справі № 447/963/16-а за позовом ОСОБА_2 до Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що Суб'єктом владних повноважень не наведено законних підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою, а наведені мотиви не відповідають вимогам закону. Просить визнати протиправним та скасувати рішення Дроговизької сільської ради №34 від 17.12.2015 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зобов'язати сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, а саме судом першої інстанції було визнано протиправним та скасувати рішення Дроговизької сільської ради №34 від 17.12.2015 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної діл янки площею 1,5 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано Дроговизьку сільську раду Миколаївського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства за адресою : Львівська область Миколаївський район Дроговизька сільська рада, урочище «Копацька гора».

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Також апелянт зазначає, що Дроговизька сільська рада Львівської області, при винесенні рішення № 34 від 17.12.2015 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки площею 1.5 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства оскільки дана земельна ділянка відноситься до земель комерційного призначення, що підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах. У своїй апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що рішення по затвердженню Генерального плану та проекту землеустрою на даний час і на момент розгляду справи у суді першої інстанції чинні і ніким не оскаржені, а тому Дроговизька сільська рада не могла всупереч Генерального плану, проекту землеустрою та інтересам громади с. Дроговиж затвердити проект землеустрою гр. ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства.

Просить скасувати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, даний проект виготовлявся за замовленням ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Миколаївської державної адміністрації Львівської області №392 від 25.07.2012 року.

26.03.2015 року електронний документ державним кадастровим реєстратором перевірено та внесено відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Рішенням Дроговизької сільської ради №34 від 17.12.2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у власність) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, урочище «Копацька гора» відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель комерційного призначення, що підлягають продажу окремими лотами на конкуретних засадах (земельних торгах), проект щодо відведення земельної ділянки не був, у встановленому порядку, погоджений сільською радою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів, які б стверджували належність спірної земельної ділянки до земель комерційного призначення, що підлягає продажу окремими лотами на конкуретних засадах (земельних торгах), а відтак не підтверджено обґрунтованість прийнятого рішення в цій частині. Також покликання сторони відповідача на не погодження позивачем проекту землеустрою із суміжним землекористувачем ПП «С.П.» судом першої інстанції до уваги не берались, так як дана обставина не була підставою відмови у погодженні проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України до повноважень сільських селищних, міських ради віднесено передача земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача. засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Частиною 13 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 14 статті 123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що відповідач не надав належні докази, що б підтверджували обставини, на які відповідач посилається як на підставу прийняття рішення про відмову позивачу у затвердженні землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2016 року у справі № 447/963/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2017 року.