Справа № 462/1626/16-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року № 876/8821/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові, інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 управління патрульної поліції у м. Львові Кузьміна Максима Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

24 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові, інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 управління патрульної поліції у м. Львові Кузьміна М.В., в якому просив поновити строк звернення до суду, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №684154 від 23.11.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Залізничний районний суд м. Львова постановою від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою позивач обґрунтовує тим, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, вважає, що суд постановив оскаржувану постанову за відсутності належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, що є порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому в силу положень п. З ст. 2 КАС України оскаржувана постанова Залізничного районного суду м. Львова підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався 19.03.2016 року коли на його адресу надійшла постанова головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, інспектор патрульної поліції роти №6 батальйону №4 управління патрульної поліції у м. Львові Кузьмін М.В. 23.11.2015 року відносно позивача виніс постанову серії ПС2 №684154 від 23.11.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивач оштрафований на 425 грн. за те, що 23.11.2015 року близько 02.30 год. на вул. Грінченка, 6 у м. Львові, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_1, він перетнув суцільну смугу 1.1, здійснивши виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив п.34.11 Правил дорожнього руху. Крім цього, ОСОБА_1 також не мав (не надав) поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушив норми КУпАП, здійснив перетин суцільної смуги руху та не надав інспектору патрульної поліції поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 23.11.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано до позивача штраф у розмірі 425 грн.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Таким чином, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні апеляційного суду 24.01.2017 року ОСОБА_1 визнав факт відсутності у нього поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день винесення оскаржуваної постанови. При цьому зазначив, що він оформив поліс страхування на наступний день - 24.11.2015 року.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., повністю доведений в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 425,00 грн..

Що стосується порушення позивачем вимог ч.1 ст.122 КУпАП, то на думку апеляційного суду даний факт також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, постановою у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що санкція ч.1 ст.122 КУпАП не впливає на розмір штрафу, визначений оскарженою постановою.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року у справі № 462/1626/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 30 січня 2017 року.