Справа № 2а/2570/3960/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2017 р. К/800/15206/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Голубєвої Г.К. Приходько І.В.
за участю секретаря та представників сторін: від позивача від відповідачаІгнатенко О.В. Гамрецький В.А. не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі №2а/2570/3960/2012 за позовом Приватного підприємства «Еверест» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.12.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013, позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Чернігові щодо зменшення Приватному підприємству «Еверест» в акті перевірки від 03.12.2012 № 2607/22/31480476 податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 78002711,00 грн., податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 776519991,00 грн., витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподатковування податком на прибуток за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 393273199,00 грн., доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 393303659,00 грн. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Чернігові відновити приватному підприємству «Еверест» в системі програмного забезпечення АС-АУДИТ стан, який був до внесення висновків акта перевірки від 03.12.2012 № 2607/22/31480476.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державна податкова інспекція у м. Чернігові ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі розпорядження керівника апарату від 12.10.2016 № 978 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2016 справа № 2а/2570/3960/2012 була перерозподілена на суддю Борисенко І.В.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В. від 19.10.2016 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби прийнято до провадження та ухвалою від 26.12.2016 справу призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні на 24.01.2017.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Еверест» з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.2011 по 30.09.2012, за результатами якої складено акт від 03.12.2012 № 2607/22/31480476.

У вказаному акті перевірки викладено висновки про порушення Приватним підприємством «Еверест» вимог:

п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого не підтверджено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 393303659,00 грн.;

п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, пп. 14.1.27 п. 14.1ст. 14, п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого не підтверджено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 393273199,00 грн.;

п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого не підтверджено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 78002711,00 грн.;

п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого не підтверджено податковий кредит за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 в сумі 77651991,00 грн.

Такі висновки ґрунтуються на інформації, викладеній в службовій записці головного відділу податкової міліції від 22.11.2012 за № 1754/07 про те, що в результаті аналізу діяльності Приватного підприємства «Еверест» виявлено ознаки діяльності, спрямованої на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, шляхом оформлення документів на користь третіх осіб без реального здійснення господарських операцій.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що викладені в акті перевірки висновки є необґрунтованими. Відповідачем безпідставно скориговано показники податкової звітності позивача з податку на прибуток та на додану вартість без попереднього прийняття податкового повідомлення-рішення та відповідного узгодження грошових зобов'язань. Наведене виключає можливість застосування до платника податків негативних правових наслідків, зокрема у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників, до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання та його узгодження.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вважає їх передчасними та такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи з огляду на таке.

Згідно з п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп.62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За змістом пп.72.1.1 п.72.1 ст.72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до ст.74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2).

Верховний Суд України висловлював свою позицію щодо застосування ст.ст.71, 72, 74 Податкового кодексу України, зокрема, в постанові від 09.12.2014 у справі №21-511а14 зазначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Розглядаючи справу по суті та задовольняючи позов, судами попередніх інстанцій не враховано, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача.

Судам слід врахувати, що питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків до податкового органу, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому наявність спірних правовідносин та, як наслідок, факт порушення права, потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Таким чином, під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають оскаржувані дії податкового органу безпосередньо на права та обов'язки позивача, чи порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та чи порушені вони саме діями відповідача щодо коригування задекларованих позивачем сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в електронних автоматизованих системах контролюючого органу (та в яких саме автоматизованих системах) за відсутності факту винесення податкового повідомлення-рішення.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду, які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій по суті спору.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді Г.К. Голубєва

І.В. Приходько