Справа № 809/487/15
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Київ К/800/54637/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Борисенко І.В.

Бухтіярової І.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року та постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі № 809/487/15 за позовом Державної податкової інспекції у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу із земельного податку в сумі 1383,38 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у даній справі позов задоволено з огляду на правомірність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти законне рішення, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що державною податковою інспекцією у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 6425548 від 27.06.2014 року, яким відповідачу визначено грошові зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 1590,23 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення вручено відповідачу, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, з відміткою установи зв'язку УДППЗ «Укрпошта», датованою 13.08.2014 року.

Також, у матеріалах справи наявна довідка Державної податкової інспекції у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 15/9п/09-12-25/1036 від 22.12.2014 року, з якої вбачається, що по відповідачу станом на 22.12.2014 року обліковується заборгованість по податках і зборах (обов'язкових платежах), що контролюються державними податковими органами, на підставі даних карток особових рахунків в сумі 1383,38 грн. по земельному податку з фізичних осіб (1382,20 грн. основного платежу, 1,18 грн. пені).

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

У відповідності до вимог п.36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

В силу статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право : застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Податкова вимога надсилається платнику податків органом державної податкової служби в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, що встановлено ч. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, тобто з урахуванням змісту поняття «податковий борг», встановленому п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога надсилається органом державної податкової служби платнику податків на суму податкового боргу.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення - згідно з п. 59.4 ст. 59 ПК України.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем дотримано вищевказані умови, платнику податків надсилалась податкова вимога на відповідний податковий борг. Встановлено, що відповідач не оскаржував податкову вимогу чи податкове повідомлення-рішення позивача. Отже, у податкового органу виникло право на стягнення податкового боргу, що виник після надіслання податкової вимоги відповідачу.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено відповідачу рекомендованим листом податкову вимогу № 988-25 від 15.10.2014 року на суму 1587,20 грн., яка отримана відповідачем 20.10.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем, як слідує з витягу з його облікової картки платника земельного податку, 27.10.2014 року перераховано 205,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу. Також, станом на 01.01.2014 року у відповідача була переплата в розмірі 3,03 грн. Таким чином, згідно довідки позивача станом на 18.02.2015 року, податковий борг відповідача становить 1382,20 грн. Окрім цього, як вбачається з вказаної довідки позивача та витягу з облікової картки платника земельного податку, за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань в розмірі 1,18 грн.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України, касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року та постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі № 809/487/15 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Борисенко І.В.
підпис Бухтіярова І.О.