Справа № 820/5806/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 січня 2017 р. Справа № 820/5806/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника першого відповідача - Зінченка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якому просить суд зобов'язати Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області повернути ОСОБА_3 надміру сплачений податок на додану вартість в сумі 203128,45 грн., направивши до Управління державної казначейської служби України у Харківській області подання (висновок) про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість сумі 203128,45 грн. на картковий рахунок ОСОБА_3 в ПАО КБ «Приватбанк» за наступними реквізитами: отримувач - ПАО КБ «Приватбанк» р/р9100, МФО 305299, код СДРПОУ 14360570, призначення платежу «№ карти НОМЕР_5, ОСОБА_3, ПН НОМЕР_1».

В обґрунтування позову зазначено, що 15 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис НОМЕР_6 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. В процесі проведення господарської діяльності на особовому рахунку позивача виникла переплата з ПДВ, яка є надміру сплаченими в бюджет коштами, станом на дату припинення підприємницької діяльності складала 20728,45 грн., та яка обліковується в Східній ОДПІ М.Харкова ГУ ДФС України в Харківській області. Крім того, позивачем було сплачено 400 000 грн. грошового зобов'язання з ПДВ, визначеного за актом перевірки №4739/20-38-17-02-НОМЕР_1 від 13.10.2014 р., складеним Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, правонаступником якої є відповідач. Відповідачем частково було повернуто суму надміру сплаченого податку на додану вартість на рахунок позивача, проте частина суми у розмірі 203128,45 грн. все ж таки позивачу неповернута. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відповідача щодо часткового повернення суми переплати, але жодних відповідей не отримала. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом за для захисту своїх прав.

Представник відповідача Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що у відповідача були відсутні підстави для повернення надміру сплаченого податку на додану вартість на рахунок позивача, оскільки відповідно до приписів п.43.4 ст. 43 Податкового кодексу України і у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Представник відповідача Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, в подальшому 15.07.2014 року відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15 липня 2014 року внесено запис НОМЕР_6 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3., НОМЕР_1, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ( а.с. 10).

Судовим розглядом встановлено, що 14.04.2015 року Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області на підставі акту документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 №4739/20-38-17- 02-НОМЕР_1 від 13.10.2014 було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 14.04.2015 року про донарахування до сплати ПДВ в сумі 1563371 грн. та стягнення фінансових санкцій 781685,5 грн (а.с. 12).

Позивачем 18.12.2014 року на державний казначейський рахунок в ГУ ДКСУ у Харківській області № 0011 платіжним дорученням №915 від 18.12.2014 р. було сплачено 400000,00 грн. грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного за актом перевірки №4739/20-38-17-02-НОМЕР_1 від 13.10.2014 р., складеним Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області (а.с. 11).

На підставі заяви про застосування податкового компромісу позивача від 15.04.2015 року (а.с. 24-25) рішенням Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 22.04.2015 року №8573/10/20-38-17-02-21 погоджено застосування процедури податкового компромісу за податковими зобов'язаннями, що визначені контролюючим органом за березень 2014 р., а саме: 372770,08 грн. та податковим компромісом визначена сума податку на додану вартість у розмірі 18638,50 грн. (а.с. 26-27).

Відповідно до приписів пункту 1 підрозділу 9-2 розділу XX Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податковим кодексом України. При цьому податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з ПДВ (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток підприємств (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Позивачем 22.04.2015 року сплачено погоджену податковим компромісом суму податку на додану вартість у розмірі 18638,50 грн (а.с. 29).

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що в іншій частині позивачем у зв'язку з незгодою податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року оскаржено до суду.

Від так матеріали справи містять постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі №820/4050/15, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 року, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2015 року про донарахування податку на додану вартість скасовано в частині 1190601,00 грн. (за квітень-травень 2014 р.) та стягнення фінансової санкції у сумі 595300,50 грн (а.с. 13-20).

Відповідно до приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та вказано, що частково суму надміру сплаченого податку на додану вартість контролюючим органом було повернуто на рахунок позивача про що свідчать копії платіжних доручень (а.с. 30-34).

Суд зазначає, що наявність надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість відповідачем під час судового розгляду справи підтверджена, та складає 203128,45 грн.

Відносини щодо повернення надміру сплачених платежів урегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Положеннями ст. 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Представником відповідача під час судового розгляду справи у наданих поясненнях вказано, що позивач не зверталась до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених коштів у сумі 203128,45 грн.

Натомість матеріали справи свідчать про подання позивачем до контролюючого органу відповідних заяв про часткове повернення суми надміру сплачених коштів (а.с. 35-40).

При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять відповідей на вказані заяви, а представником відповідача під час судового розгляду справи не було спростовано обставин не надання відповідей на заяви позивача.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час направлення позивачем до контролюючого органу заяв про повернення переплати з податку на додану вартість, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Натомість, слід вказати, що Законом України від від 21.12.2016 р. N 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" вказану статтю викладено у новій редакції, яка набирала чинності з 01.01.2017 року.

Відповідно до приписів п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час розгляду справи, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Також відповідно до п. 43.4-1 ст. 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200 1.5 статті 200 1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VI при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Отже, оскільки надміру сплачені кошти були зараховані не з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200- 1 Податкового кодексу України та загалом позивач не є платником податку на додану вартість, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.07.2014 року було внесено запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а наявність у позивача переплати відповідачем не спростована, то суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов'язання відповідача направити до Управління державної казначейської служби України у Харківській області подання (висновок) про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість сумі 203128,45 грн на картковий рахунок ОСОБА_3 в ПАО КБ «Приватбанк» за наступними реквізитами: отримувач - ПАО КБ «Приватбанк» р/р 9100, МФО 305299, , призначення платежу «№ карти НОМЕР_5, ОСОБА_3, ПН НОМЕР_1».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області направити до Управління державної казначейської служби України у Харківській області подання (висновок) про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість сумі 203128 (двісті три тисячі сто двадцять вісім) грн 45 коп. на картковий рахунок ОСОБА_3 в ПАО КБ «Приватбанк» за наступними реквізитами: отримувач - ПАО КБ «Приватбанк» р/р 9100, МФО 305299, , призначення платежу «№ карти НОМЕР_5, ОСОБА_3, ПН НОМЕР_1».

Стягнути на користь ОСОБА_3 (код - НОМЕР_1) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна ) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПО - 39858581).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2017 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.