Справа № 826/10348/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Ферко» звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС про:

визнання протиправними дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 29.03.2012 року № 290320121;

- зобов'язання виконувати умови договору про визнання електронних документів від 29.03.2012 року № 290320121 до моменту його припинення;

- визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних ТОВ "Ферко" № 21 від 25.05.2016, № 8 від 03.06.2016, № 12 від 10.06.2016, № 11 від 14.06.2016, № 9 від 03.06.2016, № 10 від 14.06.2016 та розрахунки коригування до податкових накладних: № 5559//683 від 30.06.2016, № 2034//679 від 26.07.2016, № 1334//679 від 16.06.2016, № 5708//683 від 31.07.2016, № 1039//679 від 13.06.2016, № 785//679 від 09.06.2016, № 5166//683 від 31.05.2016, № 218//280 від 18.07.2016, № 2 від 05.07.2016, № 2 від 03.06.2016, № 2/2 від 27.07.2016, № 3/2 від 30.05.2016, № 1/2 від 08.07.2016, № 1 від 11.07.2016, № 1/2 від 27.07.2016, № 8/2 від 25.07.2016, №117 від 14.06.2016, № 1/2 від 18.07.2016, № 1 від 15.06.2016, № 5 від 20.07.2016, № 2 від 15.06.2016, № 69 від 07.06.2016, № 67 від 26.07.2016, № 1 від 31.05.2016, № 1/2 від 24.05.2016, № 2 від 31.05.2016, №1 від 31.05.2016, № 27/2 від 25.05.2016, № 2/2 від 01.06.2016, № 1/2 від 14.06.2016, № 2/2 від 31.05.2016, № 1 від 07.07.2016, № 1 від 22.07.2016, № 240513 від 24.05.2016, №1/1 від 13.05.2016, № 8/2 від 26.05.2016, № 5/2 від 06.05.2016, № 28/2 від 25.05.2016, № 8/2 від 26.05.2016, № 18 від 13.05.2016, № 19 від 20.05.2016; № 20 від 26.05.2016, № 4 від 01.06.2016, № 5 від 01.06.2016, № 6 від 03.06.2016, № 7 від 03.06.2016;

- визнання прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені вище податкові накладні та розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2016 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 29.03.2012 року № 290320121 та щодо відмови у прийнятті для реєстрації вказаних податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних; визнано прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Офіс великих платників податків ДФС подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

Судом встановлено, що 29.03.2012 року між ТОВ «Ферко» та ДПІ у Шевченківському районі м. Києва укладено договір про визнання електронних документів № 290320121, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу. Дію вказаного договору було підтверджено ДФС відповідно до квитанції № 1 (а.с. 18).

В подальшому ТОВ «Ферко» було переведено для обслуговування до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

24.05.2016 року було здійснено виїзд за адресою місцезнаходження позивача та проведено перевірку знаходження вказаного платника податків за податковою адресою, за результатами якої встановлено, що ТОВ «Ферко» за вказаною адресою знаходиться.

На підставі відповідного рапорту на ім'я начальника МГУ ДФС Центрального офісу з ОВП складено доповідну записку від 25.05.2016 року № 5749/28-10-41-9-22 з проханням розглянути питання щодо розторгнення в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ «Ферко».

Одразу, колегія суддів зауважує на відсутності будь-яких доказів щодо повідомлення суб'єкта господарювання про припинення зобов'язань сторін, визначених договором № 290320121 від 29.03.2012, а також повідомлення позивача про те, що податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного зв'язку вважається не прийнятою.

Внаслідок припинення дії договору в односторонньому порядку, податкові накладні та розрахунки коригування не були прийняті контролюючим органом.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій податкового органу з приводу наявності законних підстав для неприйняття податкової звітності, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, податковим законодавством визначено обов'язок контролюючого органу щодо прийняття для реєстрації податкових накладних та визначений вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема до якої відноситься порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України (для податкових накладних, що реєструються після 1 липня 2015 р.).

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року № 320/15011 (далі по тексту - Інструкція № 233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції, закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів в електронному вигляді платник податків, серед іншого, має заповнити та подати до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів, а орган ДПС де зареєстрований платник податків, на його запит, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Зі змісту договору про визнання електронних документів слідує, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, в силу приписів ПК України та умов договору відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна позивачем місця реєстрації.

В свою чергу, підставою для не прийняття поданих позивачем податкових документів контролюючим органом зазначено: «можливо розірвано договір про визнання електронної звітності». При цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивач повідомлявся про розірвання договору про визнання електронних документів.

Взагалі, жодних доказів розірвання та/або припинення вказаного договору на момент подання засобами електронного зв'язку податкових документів відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, договір не втратив своєї юридичної значимості для реалізації позивачем свого права на подання звітності в електронному вигляді. Враховуючи, що даний договір про визнання електронних документів не розірваний у встановленому законом порядку та продовжує свою дію, то і у відповідача продовжують мати місце зобов'язання за цим договором, у тому числі з прийняття поданих позивачем засобами електронного зв'язку податкових документів.

На підтримку своєї позиції апелянтами не надано жодного доказу, який би свідчив про правомірність їх дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, зокрема, не надано доказів, які б підтверджували відомості про встановлення факту відсутності позивача за його місцезнаходженням, доказів направлення повідомлення державному реєстратору про внесення запису про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 №1486/12/13-13, за змістом якого резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Судом першої інстанції встановлено неправомірні дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, які слугували підставою для не прийняття контролюючим органом податкової накладної та податкової декларації, що було підтримано судовою колегією. Відмова контролюючого органу в прийнятті та реєстрації податкових накладних та розрахунків, які були направлені засобами електронного зв'язку є протиправною, а відповідно така вважається прийнятою та зареєстрованою датою (операційним днем) направлення її як електронного документу для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Така правова позиція підтримана Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 02 березня 2016 року у справі № К/800/24078/15.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та законність постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.01.2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.