Справа № 2-а-2732/11
Суддя: Притуляк І. О.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2732/11
Провадження №2-а/1412/7820/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.2011 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О.,

при секретарі Будикіній А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про відновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії як евакуйована із зони відчуження у 1986 році та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, однак у період з 2001р по 2007р. їй невірно здійснюється нарахування та виплата вказаної допомоги, внаслідок чого порушуються її права як постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС. Зазначені обставини стали підставою для її звернення до суду з даним позовом. Просила стягнути з відповідача суму щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5871,20грн. грн. за період з 2001 року по 2007 рік (включно).

Ухвалою суду від 13 травня 2011 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача - Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради.

У процесі слухання справи позивачкою до суду була направлена заява про уточнення позовних вимог, а саме: ОСОБА_1 просить суд відновити строк для звернення з даним адміністративним позовом до суду та стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради недоотриману суму на оздоровлення за 2001-2010р.р. у розмірі 12696,20грн.

У судове засідання зявився представник позивачки, уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити ці вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача - Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст.128КАСУ справа розглядалася за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії як евакуйована із зони відчуження у 1986 році, що підтверджується посвідченням серії Б№100750, виданого 10.03.1999р.

Вирішуючи питання про поважність пропуску позивачкою строку звернення з даним позовом суд виходить з того, що тривала і послідовна практика уряду по нарахуванню та виплаті даного виду компенсації на оздоровлення всупереч положенням Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі законів про державний бюджет, створювала впевненість відповідної категорії осіб, в т.ч. у позивачки, у відсутності перспектив і механізму захисту її порушеного права на отримання передбаченого законом підвищення щорічної компенсації.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність поновити позивачці строк звернення до суду з 2005 року (в межах трирічного строку звернення до суду).

Згідно з ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991р. (далі - ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р.) вказаній категорії громадян виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальних заробітних плат;кожній дитині, яка втратила в наслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, три мінімальні заробітних плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей - три мінімальні заробітні плати.

Щорічна допомога виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частинною четвертою цієї статті, надається одна з них, за вибором особи. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доповнено статтею 71 такого змісту: „Стаття 71. Особливості внесення змін до цього Закону. Дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім закону про внесення змін до цього закону".

Відповідно до п.3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005р., розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються головні управління праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій.

Судом встановлено, що органом соціального захисту населення позивачці ОСОБА_1 фактично нараховувалась і виплачувалась компенсація за період з 2005 року по 2010 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в значно меншому розмірі ніж передбачено ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст.92 п.1 Конституції також встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обовязки громадянина.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007р, від 22.05.2008р. визнані неконституційними, серед іншого, і положення, якими були внесені зміни до ЗУ № 796-ХІІ від 28.02.1991р., якими звужено права вказаної категорії громадян.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Рішення Конституційного суду має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України зазначав, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою Конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів України над нормативними актами, при вирішенні даного спору, а саме при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48 ЗУ від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, підлягають застосуванню підлягає саме зазначені норми ЗУ від 28.02.1991р. № 796-ХІІ, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

У звязку з тим, що обовязок по здійсненню перерахунку належних до виплати грошових сум позивачу законом покладено на Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, суд не може виконувати обовязки субєктів владних повноважень, покладених на них законом. З цих підстав суд не може здійснювати перерахунок належного підвищення, а позовні вимоги про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення у певній сумі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення задовольнити частково.

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради провести перерахунок недоотриманих сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 2005р. по 2010р. (включно).

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України

Суддя: І.О. ПРИТУЛЯК