Справа № 537/4198/16-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 р. Справа № 537/4198/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2016р. по справі № 537/4198/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 третя особа: Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив суд визнати протиправними дії та скасувати постанову ДР № 120671 від 25.08.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2016 року вказаний позов задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 120671 від 25.08.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано.

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного зясування обставин справи, що мають значення для справи.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.08.2016 року Інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчука Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 120671 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Як вбачається із вказаної вище постанови у справі про адміністративне правопорушення, 25.08.2016 року о 17 год. 00 хв. в м. Кременчуці, по вулиці Пролетарскій, 4/1 не виконав вимогу знаку 4.2 «Рух праворуч», чим порушив вимоги розділу 33 ПДР України.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 4.2 ПДР України «Рух праворуч» рух лише у напрямках, указаних стрілками на знакові. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед якими він встановлений.

Згідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, а сааме: вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність дій відповідача, матеріали адміністративної справи не містять.

Отже, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що 25.08.2016 року позивач здійснював рух транспортним засобом з порушенням вимог дорожнього знаку 4.2 ПДР України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що факт порушення позивачем ПДР України належним чином доведено наявними в матеріалах справи доказами, а позивачем не спростовано наявності вини у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що у спірних відносинах наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а відтак, відповідач мав законні підстави для винесення постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог позивача стосовно скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2016р. по справі № 537/4198/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 25.01.2017 р.