Справа № 803/38/16
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Справа № 876/10195/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 08.12.2015 р. та картки відмови у митному оформленні №205070000/2015/00153 від 08.12.2015 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 205070000/2015/000013/2 від 08 грудня 2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00153 від 08 грудня 2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з'ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено заявлену митну вартість товару, відтак, оскаржуване рішення та картка відмови Волинської митниці ДФС підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з п. 1 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених в частині першій статті 58 МК України.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «мандарини свіжі..., виноград свіжий..., помідори свіжі..., хурма свіжа..., огірки свіжі...» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, подано електронну митну декларацію №205070000/2015/027082 та комплект документів.

З аналізу поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення документів було встановлено, що згідно інформації, що міститься в довідці б/н від 08.12.2015 року вартість перевезення з розрахунку за 1 км до кордону в напрямку Люблін-Дорохуст-Ягодин становить 38,89 грн/км., а вартість перевезення з розрахунку за 1 км після кордону в напрямку Ягодин-Луцьк становить 66,67 грн/км.

З приводу цього, Вищий адміністративний суд України у своєму рішення від 04.11.2015 року по справі № К/800/34536/15 вказав, що розбіжність транспортних витрат за перевезення товару по Польщі та по Україні в документах, які надано разом із декларацією є достатнім для виникнення сумнівів про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, оскільки, враховуючи розрахунок кілометражу по територіях України та Польщі, вартість транспортування повинна була збільшитись пропорційно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що витрати на перевезення, здійснені відповідно до заявки-договору на автоперевезення від 04.12.2015 року №12, підтверджуються довідкою про вартість перевезення вантажу від 08.12.2015 та розрахунком транспортних витрат №08/12/2015 року від 08.12.2015 року із зазначенням вартості такого перевезення, які надані ФОП ОСОБА_3

Проте, такий висновок суду першої інстанції є хибним, оскільки позивачем розбіжності у вартості перевезення до та після кордону України нічим не були пояснені. Окрім цього, наданий нібито повний розрахунок транспортних витрат не лише не усунув сумніви щодо того чи включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, витрати на транспортування товару в повному обсязі, а навпаки їх підтвердив.

У адміністративному позові позивач вказує, що витрати понесені на транспортування товару повністю включені до митної вартості товару, що підтверджуються, зокрема, випискою з банку (за проплату транспорту) від 30.11.2015 року без номера; рахунком-фактурою про надання транспортних послуг від 24.11.2015 року №СФ-0000218; актом виконаних робіт про надання транспортних послуг від 24.11.2015 року № ОУ-0000218. Проте, наведені документи жодним чином не можуть підтверджувати транспортні витрати, понесені за поставку товару, адже містять посилання на договір про перевезення від 01.07.2015 року без номера, який до митного оформлення декларантом не подавався та вказують на перевезення товару 24.11.2015 року, в той час коли насправді поставка товару здійснювалась 08.12.2015року.

Виходячи з аналізу оскаржуваного рішення, судом першої інстанції належним чином не було досліджено ці документи та не з'ясовано їх відношення до поставки від 08.12.2015 року та даної справи загалом. Більше того, у постанові від 18.02.2016 року вказане ніяким чином не відображено.

З приводу наведених розбіжностей, а не «окремих зауважень щодо поданих документів» як це зазначено у постанові від 18.02.2016 року, суд першої інстанції лише вказав, що позивач самостійно не здійснював перевезень, а для цього уклав договір, відповідно до якого оплатив по факту виставлений перевізником рахунок.

Проте, у відповідності до ст.52 МК України саме декларант зобов'язаний подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Також встановлено, що в поданих до митного оформлення документах існують розбіжності в термінах оплати, а саме: в п.4.2. розділу 4 «Умови оплати» договору купівлі-продажу №2 від 18.09.2015 року зазначено, що покупець оплачує продавцеві вартість доставленої згідно з цим контрактом продукції протягом 90 банківських днів від дати митного оформлення товару. При цьому, в п.4.3 цього ж договору вказано, що у розрахунку за продукцію можлива передоплата. У той же час, у фактурі №FХ/00688/2015/МG від 07.12.2015 року зазначено спосіб оплати переказ протягом 14 днів, до 21.12.2015 року.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що наведене не впливає на митну вартість товару, проте це не відповідає дійсності, адже зі змісту договору купівлі-продажу випливає, що оплата здійснюється саме на протязі 90 днів, що в свою чергу суперечить інформації вказані у фактурі, де зазначається конкретна дата здійснення оплати. Крім того, передбачення таких умов оплати як передоплата вказують на обов'язок декларанта разом з митною декларацією подавати банківський платіжний документ про оплату товару.

Судом першої інстанції також не взято до уваги твердження представника митниці щодо розбіжностей у вартості товару, а саме, що загальна вартість відповідно до експортної декларації країни-відправника становить 61 119 злотих, в той час коли згідно фактури 60 820,51 злотих. Таким чином, різниця у вартості товару становить 298, 49 злотих.

У позовній заяві позивач вказує, що вартість товару, замовлення і розрахунок проводився в доларах США, що передбачено контрактом №2 від 18.09.2015 року, а тому розбіжності нібито виникли через коливання курсу валют, відомості про які були надані митниці.

Проте, вказане не відповідає дійсності, бо відповідно до Додатку 37 Регламенту Комісії (ЕЕС) № 2454/93 від 2 липня 1993 року (ССІР), графа 46 «Статистична вартість» САД має містити статистичну вартість, виражену у валюті країни - члена ЄС, у якій здійснюються експортні формальності.

Згідно з Керівництвом із заповнення САД, розробленого Генеральним Директоратом ТАХUD (Номер документу ТАХUD/1619/08 версія 3.4), термін «статистична вартість» означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни-члена ЄС, де оформлюється експорт. При цьому, Керівництво із заповнення САД вимагає, що статистична вартість має базуватися на фактурній вартості товарів, та має також включати лише допоміжні витрати, такі як транспорт, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни-члена ЄС, де відбувається експорт.

Таким чином, саме в графі 46 ЕД вказується фактурна вартість товару і в даному випадку дорівнює 60 820,51 злотих.

У постанові суд вказав, що дані розбіжності виникли через коливання курсів валют, відомості про які були надані митниці. Декларантом разом з заявою про надання додаткових документів від 08.12.2015 року №199 було надано курс валют національного банку при оформленні експортної декларації від 01.12.2015 року та ринкові курси валют при виставленні фактури на день її оформлення від 04.12.2015 року. Проте, надані документи не усувають та не пояснюють виявлені розбіжності щодо вартості товару, адже у фактурі №FХ/00688/2015/МG від 07.12.2015 року вказано, що вартість товару становить 15 356 дол. США, що по середньому курсу Національного Банку Польщі становить 60 820,51 злотих.

Таким чином, вартість товару у фактурі вказана все ж таки на основі курсу Національного банку Польщі, а тому повинна відповідати вартості, яка вказана у експортній декларації, адже при оформленні експортної декларації вартість товару визначалась також за курсом Національного банку Польщі. При цьому фактура №FХ/00688/2015/МG, і експортна декларація датуються 07.12.2015 року, тому нібито коливання ринкових курсів 04.12.2015 року жодним чином не впливає на вартість товару.

Пунктом 2 ч.5 ст.54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Таким чином, у зв'язку наявними у поданих до митного оформлення документах розбіжностями та відсутністю відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митниця ставила вимогу про надання: висновків про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; прайс-листа виробника товару; фактури на закупівлю товару у виробника.

Апелянт вказує, що ФОП ОСОБА_1 вимоги митниці виконано не в повному обсязі. Так, було подано прайс-лист та фактуру від продавця товару, а не його виробника, як це вимагалось митницею.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції вказав, що таке неподання декларантом прайс-листа виробника товару не може бути взято до уваги, оскільки позивач не придбавав товару у його виробника, тому і не міг подати вказаний документ. Такий висновок суду свідчить про ігнорування пояснень, наданих представником позивача, та неналежне дослідження документів, наявних у матеріалах справи. Так у листі ФОП ОСОБА_1, від 06.01.2016 року №2 вказано, що прайс-лист б/н від 05.01.2016 року «Bury Trade» Sp. z о.о, та фактуру на закупівлю товару №FX/00003/2016/MG від 05.01.2016 року було подано разом з ВМД, тобто фактично позивач вказав, що вимога митниці про надання документів від виробника товару була виконана у повному об'ємі. Таким чином, позивач заявив про те, що Продавець - компанія «BURY Trade Sp.z.o.o» є виробником товару.

При цьому, у судовому засіданні представник позивача не зміг однозначно підтвердити дану інформацію та на запитання представника митниці щодо того, чи є компанія «BURY Trade Sp.z.o.o» виробником товару відповів, що дана інформація у нього відсутня. Незважаючи на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не міг подати прайс-лист виробника товару, адже у останнього його не придбавав. При цьому, суд залишив поза увагою документи, які вказують, що і прайс-лист і фактура від виробника нібито були подані.

В митній декларації №205070000/2015/027082 в графі 31 «Вантажні місця та опис товарів» зазначено, різні торгівельні марки товарів такі, як «SCHIAVONE, BLAUPUNKT, CASI, EXCEL, AIRE».

Натомість митному органу була надана комерційна пропозиція компанії «BURY Trade Sp.z.o.o».

Більше того, відповідно графи 2 МД №205070000/2015/027082 «Bury Trade» Sp. z o.o є відправником/експортером товару, а у графах 31 по кожному товару щодо виробника товару зазначено «нема даних». При цьому, зазначається країна виробник, а саме Іспанія та Італія. При цьому юридична адреса «Bury Trade» Sp. z o.o - м.Люблін, вул.Мелгієвська, 38с, Республіка Польща. Вказане однозначно свідчить про те, що на момент митного оформлення позивач не мав відомостей про виробника товару. Таким чином, наведене вище свідчить про неналежне дослідження судом усіх наданих доказів та залишення поза увагою пояснень представника митниці щодо ненадання витребовуваних документів.

У оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що поданим декларантом експертним висновком №В-1195 від 08.12.2015 року Волинської ТПП підтверджено вартість вказану у фактурі та комерційній пропозиції компанії «BURY Trade Sp.z.o.o». При цьому, суд не бере до уваги твердження представника митниці щодо неможливості використання даного висновку як такого, що підтверджує митну вартість, оскільки останній суперечить принципам статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Поданий позивачем на вимогу митниці висновок Волинської ТПП №В-1195 від 08.12.2015 року не може підтверджувати митну вартість, адже ґрунтується на даних з інтернет-сайтів, які містять інформацію щодо реалізації товару ««мандарини свіжі..., лимони свіжі..., помідори свіжий..., апельсини свіжі..., хурма свіжа...» на території України. Таке маркетингове дослідження експертом Волинської ТПП здійснювалось на основі вивчення пропозицій по продажу товару на українському ринку, адже як джерела інформації вказувались і українські інтернет-сайти.

Згідно з умовами статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості, тому при проведенні контролю заявленої декларантами митної вартості товарів митницями не застосовуються ціни внутрішнього ринку.

Окрім вказаного, суд зазначає, що такі експертні висновки є обов'язковими для застосування на всій території України. Проте, відповідно до ч.5 ст.82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим.

Саме у зв'язку з виявленими розбіжностями, не виконанням у повному обсязі вимог митного органу та не підтвердженням декларантом складових митної вартості, а не нібито «висловленими митним органом окремими зауваженнями щодо поданих документів на митну вартість товарів», як це зазначив суд першої інстанції, було прийнято рішення про неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості за методом обраним декларантом.

Незважаючи на наведене та виключне право митниці щодо визначення митної вартості товару суд дійшов висновку, що «подані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару».

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту приймається митним органом в письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 МК України, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, Волинською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару №205070000/2015/000013/2 від 08.12.2015 року та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2015/00153 від 08.12.2015 року.

На підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару №205070000/2015/000013/2 від 08.12.2015 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2015/00153 від 08.12.2015 року прийняті у повній відповідності до приписів чинного законодавства України.

З урахуванням вище викладеного просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 року скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2015 року для митного оформлення товару «мандарини свіжі», вагою 10080 кг, торговельна марка Schiavone, «мандарини свіжі», вагою 3600 кг, торговельна марка Blaupunkt, «помідори свіжі», вагою 780 кг, торговельна марка Casi, «огірки свіжі», вагою 662 кг, торговельна марка Excel, «хурма свіжа», вагою 1696 кг, торговельна марка Aire, «виноград столовий свіжий», вагою 2240 кг, торговельна марка Didonna декларантом (ПП «Еліт Брок») на митний пост «Луцьк» було подано електронну митну декларацію № 205070000/2015/027082 та комплект документів (контракт, рахунок- фактуру, CMR, інвойс, експортну декларацію, сертифікат походження, сертифікат відповідності). Вказаний товар надійшов на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 згідно з контрактом № 2 від 18.09.2015 року, укладеним між компанією «BURY Trade» Sp.z о.о. (Польща) та позивачем.

Згідно графи 43 зазначеної електронної митної декларації № 205070000/2015/027082, товари «мандарини свіжі», «помідори свіжі», «огірки свіжі», «хурма свіжа», «виноград столовий свіжий» були задекларовані за 1 методом, тобто за ціною контракту.

У зв'язку з виявленими розбіжностями в поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення документах (згідно довідки про транспортні витрати від 08 12.2015 року податкове навантаження до кордону становить 38,89 грн/км, а після кордону - 66,67 грн/км; пунктом 4.2 контракту від 18.09.2015 року № 2 передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 банківських днів від дати митного оформлення та пунктом 4.3 даного контракту передбачено, що можлива передплата за товар, проте у фактурі від 07.12.2015 року № FX/00688/2015/MG зазначено, що термін оплати становить 14 днів; загальна вартість відповідно до експортної декларації країни-відправника становить 61119,00 злотих, а згідно фактури 60820,51 злотих посадовою особою митниці запропоновано декларанту з метою підтвердження заявленої митної вартості надати наступні документи: прайс-лист від виробника товару, фактуру на закупівлю товару у виробника, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом у свою чергу на митницю листом № 199 від 08.12.2015 року було додатково подано висновок експерта № В-1195 від 08.12.2015 року, платіжне доручення в іноземній валюті № 33 від 20.11.2015 року, виписку з банку від 20.11.2015 року, виписку з банку (за проплату транспорту) від 30.11.2015 року, рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № СФ-0000218 від 24.11.2015 року, акт здачі-прийняття робіт №У- 0000218 від 24.11.2015 року, розрахунок транспортних витрат № 08-12/2015 від 08.12.2015 року, копію курсів валют національного банку Польщі, згідно якого виставляється експортна декларація від 01.12.2015 року, копію ринкового курсу валют Польщі, згідно якого виставляється фактура (вартість в злотих) відправника від 04.12.2015 року.

Того ж дня, 08.12.2015 року позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00153. Як зазначено у вказаній картці відмови, м/п «Луцьк» повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: у зв'язку з прийняттям рішення щодо коригування митної вартості - рішення про визначення митної вартості № 205070000/2015/000013/2 від 08.12.2015 року. У цій же Картці відмови митний орган роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визначення митної вартості № 205070000/2015/000013/2 від 08.12.2015 року.

Згідно з графою 30 рішення про коригування митної вартості товару № 205070000/2015/000013/2 від 08.12.2015 року митним органом було визначено митну вартість товарів: товару «мандарини свіжі», вагою 10080 кг, торговельна марка Schiavone за ціною 1,02 дол. США за 1 кг (замість 0,65 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом), «мандарини свіжі», вагою 3600 кг, торговельна марка Blaupunkt за ціною 1,02 дол. США за 1 кг (замість 0,65 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом), «помідори свіжі», вагою 780 кг, торговельна марка Casi за ціною 1,49 дол. США за 1 кг (замість 1,15 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом), «огірки свіжі», вагою 662 кг, торговельна марка Excel за ціною 1,25 дол. США за 1 кг (замість 0,90 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом), «хурма свіжа», вагою 1696 кг, торговельна марка Aire за ціною 1,75 дол. США за 1 кг (замість 0,95 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом). У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності та неточності. Декларанту було запропоновано надати прайс-лист від виробника товару, фактуру на закупівлю товару у виробника, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларантом було надано витребувані документи не в повному обсязі, а саме не подано прайс-лист від виробника товару та фактуру на закупівлю товару у виробника. Крім того, декларантом надано прайс-лист та фактуру від продавця товару, який не є виробником, а інші подані документи містять розбіжності. Митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митному органі, МД № 125110011/15/18463 від 21.11.2015 року № 401090002/15/25468 від 20.11.2015 року, № 125110011/15/19489 від 06.12.2015 року, № 209120000/15/849039 від 20.11.2015 року, № 100270001/15/227235 від 20.11.2015 року.

В подальшому вказаний товар був оформлений на митному посту «Луцьк» за МД № 205070000/2015/027227 від 08.12.2015 року, вартість товару «мандарини свіжі», вагою 10080 кг, торговельна марка Schiavone, «мандарини свіжі», вагою 3600 кг, торговельна марка Blaupunkt, «помідори свіжі», вагою 780 кг, торговельна марка Casi, «огірки свіжі», вагою 662 кг, торговельна марка Excel, «хурма свіжа», вагою 1696 кг, торговельна марка Aire визначена за резервним методом, а вартість товару «виноград столовий свіжий», вагою 2240 кг, торговельна марка Didonna визначена за 1 методом, тобто за ціною контракту.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3 ст. 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно ч.2-3 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того судом правильно вказано, що частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, сьомої - дев'ятої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частинами першою - третьою статті 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Розглядаючи спір судом першої інстанції з'ясовано, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару «мандарини свіжі», вагою 10080 кг, торговельна марка Schiavone, «мандарини свіжі», вагою 3600 кг, торговельна марка Blaupunkt, «помідори свіжі», вагою 780 кг, торговельна марка Casi, «огірки свіжі», вагою 662 кг, торговельна марка Excel, «хурма свіжа», вагою 1696 кг, торговельна марка Aire за основним методом (за ціною договору, що складає 0,65 дол. США за 1 кг товару «мандарини свіжі», 1,15 дол. США за 1 кг товару «помідори свіжі», 0,90 дол. США за 1 кг товару «огірки свіжі», 0,95 дол. США за 1 кг товару «хурма свіжа») та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Митний орган вважав, що подані до митного контролю та оформлення документи містять розбіжності (згідно довідки про транспортні витрати від 08.12.2015 року податкове навантаження до кордону становить 38,89 грн/км, а після кордону - 66,67 грн/км; пунктом 4.2 контракту від 18.09.2015 року № 2 передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 банківських днів від дати митного оформлення та пунктом 4.3 даного контракту передбачено, що можлива передплата за товар, проте у фактурі від 07.12.2015 року № FX/00688/2015/MG зазначено, що термін оплати становить 14 днів; загальна вартість відповідно до експортної декларації країни-відправника становить 61119,00 злотих, а згідно фактури 60820,51 злотих), у зв'язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи (прайс-лист від виробника товару, фактура на закупівлю товару у виробника, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями), проте, такі документи подані не в повному обсязі, а тому митну вартість товару визначено за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митному органі (1,02 дол. США за 1 кг товару «мандарини свіжі», 1,49 дол. США за 1 кг товару «помідори свіжі», 1,25 дол. США за 1 кг товару «огірки свіжі», 1,75 дол. США за 1 кг товару «хурма свіжа»).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно відмовлено у визнанні заявленої митної вартості вказаних вище товарів, оскільки в поданих до митного оформлення прайс-листі компанії-постачальника «BURY Trade» Sp.z о.о. (Польща) від 07.12.2015 року та експортній фактурі FX/00688/2015/MG від 07.12.2015 року вказано ціну товару «мандарини свіжі» - 0,65 дол. США, «помідори свіжі» - 1,15 дол. США, «огірки свіжі» - 0,90 дол. США, «хурма свіжа» - 0,95 дол. США. Експертним висновком № В-1195 від 08.12.2015 року Волинської торгово-промислової палати підтверджено, що вартість зазначена у фактурі FX/00688/2015/MG від 07.12.2015 року та комерційній пропозиції (прайс-листі) фірми «BURY Trade» Sp.z о.о. (Польща) 07.12.2015 року, відповідає рівню цін, який панує на ринку по продажу фруктів і може складати: мандаринів свіжих - 0,65 дол. США за 1 кг, винограду свіжого - 1,50 дол. США, хурми свіжої - 0,95 дол. США, огірків свіжих - 0,90 дол. США, помідорів свіжих -1,15 дол. США. Крім того, із поданої до митного органу заявки-договору на автоперевезення від 04.12.2015 року № 12 вбачається, що позивачем замовлено у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 послуги з перевезення вантажу (овочі, фрукти на палетах) за маршрутом «(Польща) Люблін - (Україна) Луцьк» автомобілем з д. н. з. НОМЕР_1. Витрати на перевезення, здійснені відповідно до заявки-договору на автоперевезення від 04.12.2015 року № 12, підтверджуються довідкою від 08.12.2015 року та розрахунком транспортних витрат № 08-12/2015 від 08.12.2015 року із зазначенням вартості такого перевезення, які надані фізичної особою - підприємцем ОСОБА_3

З огляду на це, суд вірно вважав, що подані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів. При цьому, зауваження митного органу щодо поданих документів, зокрема, стосовно податкового навантаження перевізника (згідно довідки про транспортні витрати від 08.12.2015 року податкове навантаження до кордону становить 38,89 грн/км, а після кордону - 66,67 грн/км), не заслуговують на увагу, бо позивач самостійно перевезення товару не здійснював, оплатив по факту виставлений перевізником рахунок та немає відношення до господарської діяльності перевізника. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розрахунок транспортних витрат № 08-12/2015 від 08.12.2015 року, наданий фізичної особою - підприємцем ОСОБА_3, суперечить нормам чинного законодавства України, а позивач поніс інші (більші) витрати на перевезення ніж ті, які включив у митну вартість товарів.

Крім того, наявність розбіжностей в інших документах (пунктом 4.2 контракту від 18.09.2015 року № 2 передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 банківських днів від дати митного оформлення та пунктом 4.3 даного контракту передбачено, що можлива передплата за товар, у фактурі від 07.12.2015 року № FХ/00688/2015/МG зазначено, що термін оплати становить 14 днів; загальна вартість відповідно до експортної декларації країни-відправника становить 61119,00 злотих, а згідно фактури 60820,51 злотих) на митну вартість товарів не впливають, при цьому, відповідач не врахував зміни курсу валют.

Також суд першої інстанції підставно відхилив доводи відповідача про неподання декларантом прайс-листа від виробника товару, оскільки позивач не придбавав товар у його виробника, тому і не міг подати вказаний документ.

З урахуванням наведеного вище, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що позивачем доведено заявлену за першим методом митну вартість товару «мандарини свіжі», «помідори свіжі», «огірки свіжі», «хурма свіжа» за електронною митною декларацією № 205070000/2015/027082 від 08.12.2015 року, тому, оскаржувані рішення та картка відмови Волинської митниці ДФС підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року по справі № 803/38/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2017 року