Справа № 214/7400/16-а
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7400/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гринь Н.Г.,

секретаря судового засідання - Печарник З.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Собулевського В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі, розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 - ї роти 2-го батальйону рядового поліції Собулевського Володимира Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2 - ї роти 2-го батальйону рядового поліції Собулевського Володимира Юрійовичау справі про адміністративне правопорушення серії АР № 726287 від 04.12.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., як незаконної. В обґрунтування вимог посилається на те, що інспектор поліції Собулевський В.Ю. зупинив його 04.12.2016 року приблизно о 08.25 год. за адресою вул. Марійська, звинувативши при цьому у тому, що він нібито 04.12.2016 року о 08.20 год. проїхав перехрестя вул. Волгоградська - вул. Дарвіна на заборонений червоний сигнал світлофора, та за адресою вул. Марійська, інспектор виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не врахувавши при цьому що відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, що в даному разі відноситься до компетенції Управління патрульної поліції. В супереч зазначеному інспектор Собулевський В.Ю. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив права ОСОБА_1

Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги у повному обсязі, пояснив, що він вважає, що його права порушені тим, що незаконно складено постанову про адміністративне правопорушення без розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка в свою чергу повинна розглядатись не за місцем вчинення правопорушення, як у даному разі, а за місцезнаходженням управління патрульної поліції (м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11).

Відповідач в судовому засіданні надав письмові заперечення, в яких з вимогами адміністративного позову не погоджується, наполягаючи на законності оскаржуваної постанови. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, про доведеність факту адміністративного правопорушення ОСОБА_1, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. При цьому зазначає і те, що інспектор патрульної поліції має право розглядати справу про адміністративне правопорушення "на місці скоєння правопорушення" згідно з ч.6 ст. 276 КУпАП, відповідно до якої законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того наголошують на тому, що відповідно до п.2.3 у розділі "Установ" Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках визначених у ст. 258 КУпАП фактично відбувається у скороченому провадженні.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини адміністративної справи, вислухавши думку сторін, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №726287 від 04.12.2016 року, складеної інспектором патрульної поліції 2 - ї роти 2-го батальйону рядового поліції Собулевським В.Ю. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Згідно вищезазначеної постанови, ОСОБА_1, 04.12.2016 року, о 08 год. 20 хв., в м. Кривому Розі, керуючи автомобілем ВАЗ 21124 н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя вул. Волгоградська - вул. Дарвіна на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.9 е ПДР України (а.с.6 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція), а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Наданий відповідачем в якості доказу відеозапис події від 04.12.2016 року, що був відтворений в залі судового засідання, суд вважає неналежним доказом та не бере до розгляду, оскільки він не стосується предмету доказування (а.с.18).

Відповідно до вищевказаного відеозапису було зафіксовано подію адміністративного правопорушення від 04.12.2016 року, а предмет позову стосується правомірності винесення відповідачем постанови по справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Врахувавши зазначене та виходячи з предмету заявленого адміністративного позову, саме законності складення відповідачем оскаржуваної постанови за місцем вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись з даним адміністративним позовом про скасування зазначеної вище постанови, позивач посилається на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено інспектором поліції за місцем вчинення адміністративного правопорушення, без роз'яснення йому прав та обов'язків, та вказав, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, хоча він і висловлював свою незгоду з правопорушенням, яке йому інкримінується.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Водночас, порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом №1376 Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року, згідно з п. 3 якої протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

А відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, як встановлено судом під час розгляду справи, протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався, хоча позивач заперечував скоєння правопорушення, в якому його звинувачують під час складання інспектором спірної постанови, відтак вказане свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Оскільки, на справу про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, дія положень ст. 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачених вказаною статтею, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

А згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Пунктом 3 ч.1 ст.288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Враховуючи зазначене Конституційний Суд України у вказаній справі дійшов висновку, що правопорушення передбачені статтею 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Отже, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, яке не відноситься до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, у даному випадку склавши постанову про накладення адміністративного стягнення на вул. Марійська інспектор порушив вищезазначені права ОСОБА_1, на що обґрунтовано звертає увагу позивач у заяві, поданій до суду.

Відповідно до вимог статей 272-280 КУпАП відповідач мав повідомити позивача про розгляд справи, здійснити підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та вчинити інші дії, а вже потім відповідно до ст. 283 цього ж Кодексу винести відповідну постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог а саме того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а отже підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивача та його звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 70-72, 77, 79-80, 86, 94, ч.4 ст.122, ст.ст.158-163, 171-2, 185 - 186, 254 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 - ї роти 2-го батальйону рядового поліції Собулевського Володимира Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову інспектора патрульної поліції 2 - ї роти 2-го батальйону рядового поліції Собулевського Володимира Юрійовича АР № 726287 від 04 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. - скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Г. Гринь

Повний текст постанови виготовлено 26.01.2017 року.