Справа № 461/8348/16-а
Суддя: Государський А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8348/16-а
Провадження №2-а/461/112/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №4833/20909/16 від 30.11.2016 року. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що на його думку 14.01.2016 року є часом вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та одночасно часом виявлення правопорушення, оскільки в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України станом на 14.01.2016 року відсутня інформація про виконання ОСОБА_1 обовязку про доставку транспортного засобу до митного органу призначення у встановлений МК України строк. Вважає, що із часу вчинення та виявлення проступку та на момент розгляду справи сплило шість місяців - передбачений законом строк давності накладення адміністративного стягнення. Також зазначає, що правопорушення передбачене ч.3 ст.370 МК України не є триваючим. Просить суд поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення; скасувати постанову у справі про порушення митних правил №4833/20909/16 від 30.11.2016 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., а провадження по справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника митниці начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 від 30.11.2016 року в справі про порушення митних правил №4833/20909/16 (а.с.3) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. Вказана постанова була винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 30.11.2016року (а.с.3-5).

Справи про порушення митних правил, передбачені ст.470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч.1 ст.522 МК України.

Оскаржуваною постановою встановлено, зокрема, що 03.01.2016 року о 20 год. 56 хв. через митний пост «Шегині» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом «зелений коридор» ОСОБА_1, ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «SKODA FABIA», VIN TMBHZ26Y754196018, реєстраційний номер 447ВРН в митному режимі «транзит».

Крім того, працівниками митниці було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного вище автомобіля, станом на 09.11.2016 року.

Так, обєктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обовязковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобовязання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці пять діб.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Одночасно слід зазначити, що стаття 467 МК України не містить переліку триваючих правопорушень.

Так, триваючими визначаються правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обовязку. Початковим моментом такого діяння може бути активні дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Відтак, вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а доводи ОСОБА_1 з даного приводу не відповідають розумінню норм передбачених МК України.

Таким чином, вказане вище правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 470 МК України, є триваючим правопорушенням, яке розпочалося 14.01.2016 року та тривало до моменту його виявлення 30.11.2016 року під час перевірки баз даних ЄАІС ДФС України.

Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскільки з моменту виявлення відповідачем вчинення правопорушення до моменту притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутні.

Крім того, позовна вимога про закриття провадження у справі про порушення митних правил не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 та 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ . До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про : визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій ; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

З урахуванням наведеного, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку, відтак така позовна вимога задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 160, 161, 162, 167 КАС України, ст.ст. 4, 95, 110, 381, 470, 522, Главою 55 Розділу ХІІ МК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови, відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий А.В. Государський