Справа № 425/3908/16-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року Провадження № 2-а/425/13/17

Справа № 425/3908/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Мирошникової О.Ш., за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справуза позовом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу, -

встановив:

23 грудня 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 29.11.2016 року про накладення штрафу у розмірі 10200,00 гривень.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що постанова про накладення штрафу від 29.11.2016 року є незаконною, необґрунтованою та прийнятою без законних підстав. Відтак, у виконавчому листі № 425/2200/15-а від 23.03.2016 року зобов'язано УПСЗН здійснити призначення, нарахування та сплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2014 року № 505, однак така постанова не приймалася, тому виконати цей виконавчий лист УПСЗН не може. Також, у виконавчому листі від 23.03.2016 року зазначено місце проживання ОСОБА_1 як «АДРЕСА_1», а у постанові про накладення штрафу адреса стягувача зазначена як «АДРЕСА_1». Ці обставини на думку представника позивача є поважними причинами для невиконання Управлінням рішення суду, державним виконавцем не було враховано цих поважних причин, які призвели до невиконання рішення суду.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 30.01.2017 року надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 88).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 16.01.2017 року до суду надійшли заперечення представника відповідача, відповідно до яких, відповідач вважає адміністративний позов УПСЗН необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 25.03.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, боржнику УПСЗН неодноразово направлялися вимоги про виконання рішення суду та попередження про наслідки невиконання рішення суду, відповіді від боржника не надходило. 18.11.2016 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 гривень, копія якої направлена боржнику та 29.11.2016 року винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200,00 гривень. Обставини, на які посилається УПСЗН у позові є необґрунтованими (а.с. 25-27).

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у даній справі, скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває на виконанні виконавчий лист № 425/2200/15-а, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області 23.03.2016 року про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (адреса: 93010, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Руденка, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 03196860) призначити, нарахувати та сплатити ОСОБА_1 (адреса: 93000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з 13.11.2014 року щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 10.10.2014 року № 505 (а.с. 37-40).

За заявою стягувача ОСОБА_1 від 24.03.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 25.03.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 425/2200/15-а від 23.03.2016 року, боржнику УПСЗН Рубіжанської міської ради постановлено добровільно виконати рішення у семиденний строк.

Виконавче провадження було відкрито в час, коли діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV державний виконавець, зокрема, протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ від 02.06.2016 року, який діяв на час винесення оскаржуваної постанови від 18.11.2016 року про накладення штрафу.

Відповідно до п. 6, 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, виконавчий лист № 425/2200/15-а від 23.03.2016 року, який перебував на виконанні відповідача, продовжував виконуватися державним виконавцем і після набрання законної сили Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ, при цьому виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності Законом № 1404-ІІІ, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (необхідність виконання рішення боржником протягом 10 робочих днів), перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ, зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, Закон № 1404-ІІІ надає державному виконавцю право накладати штраф на боржника у випадку невиконання ним рішення без поважних причин.

З часу відкриття виконавчого провадження 25.03.2016 року державним виконавцем було надіслано позивачу 20.04.2016 року вимогу про надання інформації про повне і фактичне виконання виконавчого листа від 23.03.2016 року та попереджено про наслідки невиконання рішення. Також, 06.05.2016 року державним виконавцем було надіслано Управлінню повторно вимогу про виконання виконавчого листа (а.с. 32-35).

17.05.2016 року та 25.07.2016 року Управління повідомило державного виконавця про неможливість виконати виконавчий лист № 425/2200/15-а від 23.03.2016 року з причини зазначення в ньому постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 10.10.2014 року, в зв'язку з відсутністю такої постанови, тобто правильною датою прийняття зазначеної постанови є 01.10.2014 року (а.с. 41).

Отже, УПСЗН як сторона виконавчого провадження (боржник) повідомило виконавчу службу у травні та липні 2016 року про поважні причини невиконання судового рішення згідно з ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV.

Суд погоджується з доводами позивача у позові про фактичну неможливість призначення, нарахування та виплати державної допомоги ОСОБА_1 на підставі постанови № 505 від 10.10.2014 року, як це помилково було зазначено у виконавчому листі, оскільки постанови від 10.10.2014 року не існує.

Тому суд вважає, що зазначена вище у повідомленнях Управління до виконавчої служби причина невиконання виконавчого листа № 425/2200/15-а є поважною.

Однак, державний виконавець 18.11.2016 року прийняв постанову про накладення штрафу на Управління за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 гривень та 29.11.2016 року прийняв другу постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 гривень (а.с. 29, 31).

Суд погоджується з доводами представника позивача про неправомірне накладення на позивача штрафу 29.11.2016 року у розмірі 10200,00 гривень, оскільки накладення штрафу передбачено лише за невиконання рішення боржником без поважних причин, в цьому випадку поважність причин невиконання судового рішення як неправильне зазначення дати постанови згідно з якою таке рішення виконується боржником є очевидною.

Однак суд не погоджується з доводами представника позивача про неможливість накладення державним виконавцем штрафу на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІ за відсутності зворотної дії у часі, оскільки станом на час винесення постанови вже діяв цей Закон, а Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV втратив свою дію 29.11.2016 року.

Також, суд не погоджується з таким обґрунтуванням позивачем поважності причини невиконання рішення як зазначення у постанові суду назви вулиці, на якій проживає стягувач як ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначення у постанові про накладення штрафу від 18.11.2016 року назви вулиці стягувача як ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відтак, зазначення назви певної вулиці в різних документах як ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на думку суду, зовсім не перешкоджає виконанню судового рішення, яке набрало законної сили.

Беручі до уваги, що в місті Рубіжне Луганської області наявна лише одна вулиця, яка названа на ім'я ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначення ініціалів імені особистості у назві вулиці в документах чи зміна черговості написання ім'я та прізвища історичної особи, на честь якої названа вулиця, не є обставиною, що об'єктивно перешкоджає виконанню судового рішення.

Суд вважає, що ця вказана представником позивача у позовній заяві підстава є формальною та штучно надуманою.

Відповідно частин 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, в примусовому порядку не було виконане УПСЗН з поважної причини, про яку було повідомлено державного виконавця, однак Відділом примусового виконання рішень було прийнято постанову 29.11.2016 року про накладення штрафу у розмірі 10200,00 гривень на УПСЗН, що не відповідає ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження»№ 1404-ІІІ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.11.2016 року у розмірі 10200,00 гривень, тому адміністративний позов слід задовольнити.

В зв'язку з задоволенням позову, згідно ст. 94 КАС України суд присуджує судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 50619770 головного державного виконавця Галушка Маргарити Володимирівни відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 29.11.2016 року про накладення штрафу на Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області у розмірі 10200,00 гривень.

Стягнути на користь Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (місцезнаходження: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Руденка, 7, ) судовий збір у сумі 1378,00 гривень (Одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, 22, ).

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.Ш. Мирошникова