Справа № 806/1770/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"26" січня 2017 р. Справа № 806/1770/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2016 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2016 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Головинський Граніт" звернувся до суду з вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 у частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92676,24 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями - 91096,18 грн. і суми пені - 1580,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що податкове повідомлення - рішення в спірній частині прийнято відповідачем з порушенням строків давності, оскільки нарахування штрафних санкцій та пені за 1 квартал 2013 р. суперечить вимогам п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 у частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 91096,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та не враховано підстави з яких проведено перевірку.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ПАТ "Головинський граніт" з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні, утриманні та сплаті до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів), єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо надходження та списання коштів з каси та розрахункових рахунків підприємства за період діяльності з 01.01.2013 по 31.12.2015", Головним управлінням ДФС у Житомирській області складено акт № 1/06-30-07-22 від 19 травня 2016 року, яким встановлено порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, пп. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, та відповідно до п. 126.1 ст. 126, пп. 127.1 ст. 127, ст. 129 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту, 13 червня 2016 року ГУ ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення № про визначення Публічному акціонерному товариству "Головинський граніт" суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, пені в загальному розмірі 739004,46 грн., у тому числі сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями - 609450,69 грн., сума пені - 129553,77 грн.

В свою чергу, зазначеним податковим повідомленням-рішенням нараховано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 рр. та розраховано суму пені за несвоєчасність перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 у розмірі 91096,18 грн. і нарахування пені в сумі 1580,06 грн., у зв"язку несвоєчасним перерахуванням Товариством до бюджету податку на доходи фізичних осіб у січні - квітні 2013 року.

Саме у вказаній частині позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішенням, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції перевіряючи податкове повідомлення - рішення в частині застосування штрафних санкцій в сумі 91096,18 грн., дійшов висновку, що при його винесенні відповідачем не дотримано строків, установлених ст. 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що спірним податковим повідомленням - рішенням від 13.06.2016 року до позивача, зокрема, застосовано штрафні санкції в сумі 211,85 грн. на підставі ст. 126 Податкового кодексу України на суми податку на доходи фізичних осіб сплачених у січні 2013 року. Також контролюючим органом указаним податковим повідомленням - рішенням застосовано до ПАТ "Головинський Граніт" штрафні санкції в загальній сумі 90884,33 грн., які були нараховані у відсотковому розмірі (25, 50 та 75 відсотків) від сум податку, що підлягав нарахуванню та/або сплаті до бюджету станом на 01.01.2013 року та у період з 22.01.2013 до 30.04.2013, в тому числі із кінцевим строком перерахування ПДФО січень - травень 2013 року.

Відповідно до положень пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) установлені статтею 114 Податкового кодексу України.

Так, у пункті 114.1 цієї статті Податкового кодексу України зазначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За змістом пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

В свою чергу, приписами пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Підпунктом 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Згідно зі пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

В силу положень пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Враховуючи вищезазначене, податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

При цьому факт відсутності місячної податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб не впливає на розрахунок граничних строків сплати вказаного податку, які становлять 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно зі абз. 3 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Враховуючи приписи зазначених правових норм та з урахуванням обставин, які встановлено при розгляді справи, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що нарахування відповідачем податковим повідомленням - рішенням від 13 червня 2016 року штрафних санкцій за порушення допущені у січні - квітні 2013 року здійснено без дотримання строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, а саме з порушенням строку 1095 днів з граничного терміну сплати вказаного податку до бюджету.

При розгляді справи судом першої інстанції, а так само при розгляді справи судом апеляційної інстанції, представником відповідача доказів наявності обставин, що передбачають нарахування грошового зобов'язання та застосування штрафних санкцій до позивача без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, надано не було.

Суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги доводи суб"єкта владних повноважень, з приводу того, що строки давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України, не застосовуються оскільки перевірку проведено на підставі ухвали судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2016 року.

Проведення перевірки на підставі ухвали судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2016, в якій предметом перевірки вказано саме період діяльності Товариства з 01.01.2013 по 31.12.2015, в розумінні Податкового кодексу України не є підставою для притягнення платника податку до відповідальності поза строками, установлених цим Кодексом.

Так само, є безпідставним посилання податкового органу на те, що строки давності податковим органом не порушено, оскільки граничним терміном подання декларації за 4 квартал 2015 року є 09.02.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується сума штрафних санкцій, яка нарахована за 1 квартал 2013 року, а тому відповідно до звітності за формою 1ДФ "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" граничний термін подання такої звітності триває 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Окрім того, позивачем не оскаржується податкове повідомлення рішення в частині нарахування штрафних санкцій, щодо обставин, які виникли з 2 кварталу 2013 року по 4 квартал 2015 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 року в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 91096,18 грн. прийнято протиправно та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення відсутні.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо нарахування пені у розмірі 1580,06 грн. не оскаржується, а тому не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції згідно приписів ч.1 ст.195 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Публічне акціонерне товариство "Головинський Граніт" вул. Адміністративна,8,смт.Головино,Черняхівський район, Житомирська область,12325

3- відповідачу Головне управління ДФС у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника,7,м.Житомир,10003

- ,