Справа № 819/1737/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1737/16

26 січня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Тернопільській області звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 20026,66 грн., мотивуючи тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 20026,66 грн., яка не сплачена відповідачем добровільно, а тому дана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання в якому просить розглядати справу в порядку письмового провадження, тобто без його участі.

Відповідач в судове засідання також не прибув, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом. Про причини неприбуття суд не повідомив.

Частинною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 67 Конституції України та пп.16.1.4. п.16.1. ст. 16 Податкового кодексу України на відповідача покладений обов'язок сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законодавством.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, донарахованого контролюючим органом за результатами перевірки, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 20026,66 грн.

Вищевказана сума заборгованості підтверджується розрахунком суми позовних вимог (а. с. 9), довідкою про наявність податкового боргу (а. с. 10), світлокопією облікової картки платника (а.с. 23-24), податковим повідомленням-рішенням (а. с. 13) та податковою вимогою, виставленою на вказану суму заборгованості (а. с. 12).

Крім того, з листа ПАТ «Уксоцбанк» від 22.08.2014 р. № 11.1-186/79-836 вбачається, що відповідачу у 2013 році було анульовано борг за кредитним договором (а. с. 15). Така сума доходів у розмірі анульованого боргу на суму 175263,14 грн. не була задекларована відповідачем у декларації про майновий стан і доходи, одержані у 2013 році, така декларація відповідачем до контролюючого органу не подавалася, чим допущено неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році на суму 29565,33 грн., що зафіксовано в акті перевірки від 20.10.2014 р. № 7984/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 (а. с. 17-21).

Доказів, які б підтверджували самостійну сплату відповідачем визначеної у податковій декларації суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб відповідачем не надано та судом не здобуто.

Таким чином, сума податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, донарахована контролюючим органом за результатами перевірки, є узгодженою у порядку і на умовах, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

В п. 57.3 ст. 57 ПК України зазначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, визнається згідно п.п. 14.1.175 п.14. ст. 14 ПК України податковим боргом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 20026,66 грн. є податковим боргом.

Судом встановлено, що у зв'язку з несплатою податкового боргу згідно ст. 59 ПК України відповідачу було надіслано податкову вимогу форми «Ф» № 3251-23 від 02.03.2016 року (а. с. 12).

Як слідує з матеріалів справи, з дати отримання податкової вимоги, відповідачем податковий борг не погашався в повному обсязі, а отже, відповідно до ст. 60 ПК України вищевказана податкова вимога не відкликалася.

Відповідно до п. 41.2. ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Пунктом 87.11. ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20026 (двадцять тисяч двадцять шість) грн. 66 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.