Справа № 489/2351/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/2351/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва про визнання дій протиправними, скасування рішень, розпоряджень та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва (далі УПФУ) про визнання неправомірними дій посадових осіб УПФУ щодо прийняття розпорядження №174989 від 18 лютого 2016 року, рішень від 19 лютого 2016 року №14/1 та №21/2 від 21 березня 2016 року, скасування вказаних розпорядження та рішень, зобов'язання УПФУ поновити виплати пенсії в раніше встановленому розмірі на підставі довідки про заробітну плату №48/1 від 17 серпня 2011 року, виданої МКП «Дорога», стягнення суми недоплати в розмірі 7271,68 грн. та стягнення суми витрат, пов'язаних із розглядом справи, в розмірі 1951,39 грн. станом на 26 вересня 2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2016 року в позові було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої, зокрема, долучив довідку №48/1 від 17 серпня 2011 року, видану МКП Дорога, за підписом директора ОСОБА_4 і головного бухгалтера ОСОБА_5 про розмір його заробітку у гривнях за період з січня 1980 року по грудень 1984 року.

З 02 жовтня 2011 року позивачу була призначена пенсія за віком з урахуванням вказаної довідки.

15 лютого 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою при перерахунок пенсії.

УПФУ провело перевірку пенсійної справи, в результаті чого було встановлено, що довідка №48/1 від 17 серпня 2011 року видана після ліквідації підприємства, документи по особовому складу до архіву не здавалися, підписи директора та бухгалтера не відповідають підписам посадових осіб, що поставлені на звітності МКП «Дорога».

Рішенням УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року було вирішено здійснювати пенсійні виплати позивачу без урахування довідки про заробітну плату №48/1 від 17 серпня 2011 року.

Крім того, розпорядженням №174989 від 18 лютого 2016 року позивачу було перерахований в менший бік розмір пенсії.

Надалі, рішенням УПФУ від 21 березня 2016 року №21/2 з позивача утримано суму надміру виплачених на підставі довідки №48/1 від 17 серпня 2011 року коштів пенсії в сумі 39309,88 грн. починаючи з 01 травня 2016 року в розмірі 20% від щомісячної пенсії.

Винесення вказаних актів відповідача, вчинення дій по їх винесенню та утримання надміру виплачених сум і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, а також з того, що спірна довідка видана від імені неіснуючого на час її видачі підприємства, а тому УПФУ правомірно на підставі рішення №14/1 від 19 лютого 2016 року проводиться утримання переплати пенсії позивачу згідно рішення від 21 березня 2016 року №21/2.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стосовно рішення УПФУ від 21 березня 2016 року №21/2, яким з позивача утримано суму надміру виплачених на підставі довідки №48/1 від 17 серпня 2011 року коштів пенсії в сумі 39309,88 грн. починаючи з 01 травня 2016 року в розмірі 20% від щомісячної пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно до ст.10 Закону пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до положень ст.103 Закону суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що виплачені суми пенсій можуть бути повернуті виключно в разі наявності відповідних зловживань з боку пенсіонера, що призвели до виплати пенсії у завищеному розмірі.

Так, підставою для винесення спірного рішення та утримання грошових коштів стало подання позивачем до УПФУ (на думку відповідача) недостовірної довідки про заробітну плату від 17 серпня 2011 року №48/1, на підставі якої позивачу було призначено пенсію за віком з 02 жовтня 2011 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини не є достатніми для встановлення наявності факту зловживання з боку пенсіонера, не свідчать про подання позивачем документів з явно неправильними відомостями.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що при зверненні у 2011 році до УПФУ з заявою про призначення пенсій ОСОБА_3 разом з необхідними документами подав до відповідача довідку про заробітну плату, видану МКП «Дорога» 01 серпня 2003 року. Вказана довідка не була прийнята працівником пенсійного органу з тих підстав, що у ній заробітна плата була зазначена у карбованцях, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до колишнього головного бухгалтера МКП «Дорога», який працював разом з ним на новому підприємстві, на якому він працевлаштувався після звільнення з МКП «Дорога». На момент отримання нової довідки від 17 серпня 2011 року №48/1, яка в подальшому була подана до УПФУ, ОСОБА_3 не було відомо про ліквідацію МКП «Дорога».

В ході розгляду справи відповідачем не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача про необізнаність щодо ліквідації МКП «Дорога» на момент отримання ним довідки від 17 серпня 2011 року №48/1 та свідчив би про свідоме подання ним пенсійному органу підробленого документу, як не було надано і будь-якого рішення органу державної влади, в тому числі і судового рішення, якими було б встановлено факт зловживання з боку пенсіонера, внаслідок якого суми пенсій були виплачені надміру.

Таким чином, враховуючи наведене та приймаючи до уваги відсутність встановленого факту зловживання з боку пенсіонера при призначенні пенсії, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішення відповідача від 21 березня 2016 року №21/2 та визнання протиправними дій УПФУ щодо прийняття вказаного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно спірного рішення УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п.4.2 Постанови Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок) передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 02 жовтня 2011 року відповідно до п.п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» УПФУ позивачу була призначена пенсія за віком. Вказана пенсія за віком була призначена на підставі, зокрема, довідки з МКП «Дорога» від 17 серпня 2011 року №48/1 про заробітну плату в гривнях за період з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1984 роки.

Водночас, як вбачається зі спірного рішення №14/1 висновок про недостовірність довідки від 17 серпня 2011 року №48/1 було зроблено відповідно до інформації, отриманої пенсійним органом в вересні 2015 року за № 3415/04.

Таким чином, з наведеного можна дійти висновку, що УПФУ в порушення п.4.2 Порядку не було вчинено належних та достатніх, а головне вчасних, тобто, в межах тримісячного строку, дій по перевірці змісту наданих документів, виявленні розбіжностей (невідповідностей), тощо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пенсійним органом в період часу з встановлення висновку про недостовірність довідки від 17 серпня 2011 року №48/1, а саме з вересня 2015 року, по дату винесення спірного рішення УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року протиправно не було надано позивачу можливості обґрунтувати (доповнити) документи, на підставі яких йому було призначено пенсію.

Так, спірним рішенням УПФУ було зазначено, що за умови підтвердження довідки з МКП «Дорога» від 17 серпня 2011 року №48/1 про заробітну плату пенсійну виплату буде поновлено. Разом з тим, колегія суддів вважає такі положення недостатньою компенсаційною обставиною, оскільки, внаслідок винесення спірного рішення УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року позивач, який, як зазначалось був позбавлений права підтвердити документи, вже зазнає негативних втрат та наслідків у розмірі пенсійних виплат.

Окрім іншого, як було зазначено позивачем та не спростовано УПФУ, з метою призначення пенсії, ОСОБА_3 було подано довідку з МКП «Дорога» від 01 серпня 2003 року № 80 про заробітну плату за період з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1984 року, яка не була врахована працівником УПФУ, оскільки мала показники зарплати позивача в карбованцях, а не в гривнях.

Водночас, посадовими особами УПФУ ні під час призначення пенсії в 2011 році, ні в 2015 - 2016 роках не було перевірено обґрунтованість видачі вказаної довідки (в тому числі, рівно як і не було надіслано відповідних запитів до підприємств, установ та організацій щодо дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством відносно поданої довідки з МКП «Дорога» від 01 серпня 2003 року №80, як і не обґрунтована неможливість визначення відповідно до законодавства заробітної плати позивача у гривні на підставі довідки МКП «Дорога» від 01 серпня 2003 року № 80 (яка першою подавалася до УПФУ у 2011 році позивачем разом з заявою про призначення пенсії, що не заперечувалося відповідачем), що суперечить п.4.2 Порядку, свідчить про неповне дослідження первинної документації заявника фахівцями УПФУ при призначенні пенсії та винесенні спірного рішення УФПУ №14/1 від 19 лютого 2016 року.

Тому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій посадових осіб УПФУ щодо прийняття рішення від 19 лютого 2016 року №14/1 та про скасування вказаного рішення підлягають задоволенню.

З наведених же обґрунтувань, з огляду на протиправність рішень УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року, яким було вирішено провести пенсійну виплату позивачу без урахування довідки про заробітну плату №48/1 від 17 серпня 2011 року, та від 21 березня 2016 року №21/2, яким з позивача утримано суму надміру виплачених на підставі довідки №48/1 від 17 серпня 2011 року коштів пенсії в сумі 39309,88 грн. починаючи з 01 травня 2016 року в розмірі 20% від щомісячної пенсії, та з метою поновлення порушених прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати УПФУ поновити ОСОБА_3 виплату пенсії в розмірі станом на момент прийняття рішення УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року з виплатою сум недоотриманої пенсії.

В той же час, позовні вимоги про скасування розпорядження №174989 від 18 лютого 2016 року, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що спірне розпорядження №174989 прийнято 18 лютого 2016 року, тобто, до винесення спірного рішення УПФУ №14/1 від 19 лютого 2016 року про зменшення розміру пенсії, а тому, відповідно, не є його наслідком та винесено не на підставі вказаного рішення. Жодних інших належних та достатніх доказів та посилань в обґрунтування протиправності розпорядження №174989 позивачем зазначено не було. З цих підстав колегія суддів також вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог про стягнення суми недоплаченої пенсії у відповідному розмірі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови частково помилково вирішив спірні правовідносини, припустився часткових порушень норм права, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог в частині.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи факт задоволення судом апеляційної інстанції, в тому числі, тієї частини позовних вимог, за яку ОСОБА_3 було сплачено судовий збір, колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача судового збору (сплачений позивачем в суді першої та апеляційної інстанціях) в загальному розмірі 1157,52 грн..

Керуючись ст.ст.195. 196. 198. 200. 205. 206. 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2016 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі М.Миколаєва щодо прийняття рішень №14/1 від 19.02.2016 року та №21/2 від 21.03.2016 року.

Скасувати:

рішення УПФУ №14/1 від 19.02.2016 року;

рішення УПФУ №21/2 від 21.02.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва поновити ОСОБА_3 виплату пенсії в розмірі станом на момент прийняття рішення УПФУ №14/1 від 19.02.2016 року з виплатою сум недоотриманої пенсії.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з відповідача судовий збір в загальному розмірі 1157,52 грн..

Постанова апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук