Справа № 826/10162/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2017 року № 826/10162/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у судді Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд»
до Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправною та скасування податкової консультації,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новотрейд» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати недійсною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що викладена в листах №8917/10/26/-15-40-03-16 від 14.04.2016 та №12089/10/26-15-40-03-16 від 31.05.2016.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач займається оптовим продажем пального, згідно КВЕД-2010 46.71 (Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами), та є імпортером палива та продукту «реформат» за кодом згідно УКТ ЗЕД .

Протягом 2015 року Позивачем імпортовано на територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД - продукт «реформат». Після 01.01.2016 імпорт вказаного продукту позивачем не здійснювався, що сторонами не заперечується.

До 01.01.2016 року продукт «реформат» за кодом згідно УКТ ЗЕД 270750900 не відносився до підакцизних товарів, у зв'язку з чим під час митного оформлення даного товару, який був імпортований на митну територію України до 01.01.2016 року, Позивач не сплачував акцизного податку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VIII (далі - «Закон») товар за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат) з 01.01.2016 року віднесено до підакцизних товарів.

Як зазначає позивач в позовній заяві, після прийняття вищезазначеного Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII у ТОВ «Новотрейд» виникла ситуація, при якій у останнього в наявності є залишок товару за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат), який був ввезений на митну територію України до 01.01.2016 року, тобто до віднесення зазначеного товару до переліку підакцизних, та щодо якого у Позивача не виникло податкових зобов'язання по сплаті акцизного податку на час його імпорту (митного оформлення), однак який станом на день звернення до суду з даним позовом відноситься до акцизного, та відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 113 від 24.02.2016 р. підлягає обліку як підакцизний товар починаючи з 01.03.2016 року.

Враховуючи зазначені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новотрейд» звернулось до Головного управління ДФС у м. Києві з запитом №24/16 від 16.03.2016 про надання індивідуальної податкової консультації, в якому просило роз'яснити наступні питання.

1 питання: Чи виникає у ТОВ «НОВОТРЕЙД» податкове зобов'язання по сплаті акцизного податку щодо товару за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат), який було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016 року, але не реалізовано станом на 01.03.2016р.?;

2 питання: Чи зобов'язаний ТОВ «НОВОТРЕЙД» включити до Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року товар за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат), який було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016 року, але не реалізовано станом на 01.03.2016р.?;

3 питання: Якщо ТОВ «НОВОТРЕЙД» зобов'язаний включити до Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року товар за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат), який було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016 року, чи одноразово збільшить показник (СумаНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД, зазначені в акті інвентаризації обсяги залишку товар за кодом згідно УКТ ЗЕД (реформат), на який ТОВ «НОВОТРЕЙД» має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних?;

4 питання: Чи зобов'язаний ТОВ «НОВОТРЕЙД» починаючи 1 березня 2016 року при реалізації товару за кодом згідно УКТ ЗЕД (Реформат), який було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016 року, але не реалізований станом на 01.03.2016р. складати в електронній формі акцизні накладні?

У відповідь на вказаний лист позивача відповідач листом від 14.04.2016 №8917/10/26-15-40-03-16 надав відповідь, в якій зазначив:

- по першому питанню: до 01.01.2016 податкове зобов'язання з акцизного податку у ТОВ «Новотрейд» за кодом УТК ЗЕД не виникало;

По другому - четвертому питаннях, що були поставлені позивачем перед контролюючим органом, останнім в листі №8917/10/26-15-40-03-16 податкової консультації фактично надано не було, адже посадовою особою ГУ ДФС у м. Києві було лише процитовано положення п.п. 212.1.15, 215.3.4, ст.232, пп.14.1.212, ст.231, пп.212.3.4 Податкового кодексу України.

В подальшому відповідачем складено доповнення за №12089/1026-15-40-03-6 від 31.05.2016 до індивідуальної податкової консультації №8917/10/26-15-40-03-16, в якому, стосовно другого питання позивача (включення обсягів «реформата» до акта інвентаризації), надано відповідь, якою роз'яснено що відповідно до пункту 2 розділу І Порядку заповнення та подання Акта, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 № 219, обсяги сумішей ароматичних вуглеводнів, толуолу, ксилолу, вуглеводнів ациклічних, інших ефірів простих, антидетонаторів, антиоксидантів, інших речовин, віднесених з 01 січня 2016 року до підакцизних товарів, з яких не сплачено акцизний податок, не заноситься до Акта.

По суті поставленого позивачем четвертого питання, контролюючим органом в листі №12089/1026-15-40-03-6 фактично відповіді надано не було, натомість всупереч індивідуальній податковій консультації, що викладена в листі №8917/10/26-15-40-03-16, зазначено, що суб'єкт господарювання, який здійснює реалізацію пального за кодом УКТ ЗЕД, що відносяться до підакцизних товарів відповідно до п.п. 215.3.4 п.215.3 ст.215 Кодексу сплачує акцизний податок, хоча в листі №8917 самим відповідачем зазначено, що в рамках спірних правовідносин податкове зобов'язання з акцизного податку у ТОВ «Новотрейд» за кодом УТК ЗЕД не виникало.

Не погоджуючись з повнотою, правомірністю та обґрунтованістю податкової консультації, наданої в зазначених вище листах, позивач посилається на те, що податкова консультація в більшій своїй мірі складається лише з послідовного цитування нормативних актів і не містить остаточних і чітких висновків по суті поставлених питань, внаслідок чого така податкова консультація дає привід для її подвійного та неоднозначного тлумачення.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За визначенням, наведеним в підпункті 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

В силу п. 52.1 ст. 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Право на оскарження податкової консультації до суду та правові наслідки такого розгляду закріплені в нормах п. 53.3. ст. 53 ПК України, в силу яких платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (абз. 2 п. 53.3. ст. 53 ПК України).

З контексту наведеної норми п. 53.3. ст. 53 ПК України вбачається, що податкова консультація може бути визнана такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства в судовому порядку в разі її суперечності нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Пунктом 213.1 Податкового кодексу України визначено, що об'єктами оподаткування (акцизним податком) є операції з: реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції); реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу; ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України; реалізації конфіскованих підакцизних товарів (продукції), підакцизних товарів (продукції), визнаних безхазяйними, підакцизних товарів (продукції), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизних товарів (продукції), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави; реалізації або передачі у володіння, користування чи розпорядження підакцизних товарів (продукції), що були ввезені на митну територію України із звільненням від оподаткування до закінчення строку, визначеного законодавством, відповідно до пункту 213.3 статті 213 цього Кодексу; обсяги та вартість втрачених підакцизних товарів (продукції), що перевищують встановлені норми втрат з урахуванням пункту 214.6 статті 214 цього Кодексу; реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; оптового постачання електричної енергії; переобладнання ввезеного на митну територію України транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль; реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Таким чином, стаття 213 Податкового кодексу України не відносить до об'єкту оподаткування акцизним податком операції з оптової реалізації продукту «реформат», який було ввезено на митну територію України до 01.01.2016 p., оскільки відповідно до п.п. 213.1.3, 213.1.9. податкове зобов'язання по сплаті акцизного податку виникає у суб'єкта господарювання під час його ввезення на митну територію України та в разі його подальшого роздрібного продажу.

В той же час, на момент імпорту та розмитнення Позивачем продукту «реформат», у нього не виникло податкове зобов'язання, оскільки станом до 01.01.2016 даний продукт не вважався підакцизним. Операції з оптової торгівлі підакцизним товаром стаття 213 Податкового кодексу України не відносить до об'єкту оподаткування акцизного податку.

В даному випадку контролюючий орган у наданому Доповненні до первинної Індивідуальної податкової консультації, стверджуючи про наявність у Позивача обов'язку по сплаті акцизного податку щодо підакцизного товару (продукт «реформат»), який було ввезено на митну територію України до 01.01.2016 року, фактично застосував до спірних правовідносин, а саме до імпорту Позивачем протягом 2015 року на територію України продукту реформат положення законодавства, яке набрало чинності станом на 01.01.2016 року, що не може вважатись правомірним.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 215.3.4. п. 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, до 01.01.2016 року продукт реформат за кодом згідно УКТ ЗЕД 270750900, не відносився до підакцизних товарів, тому під час митного оформлення зазначеного товару у 2015 році у Позивача не виникало податкового зобов'язання по сплаті акцизного податку. Відповідно до п. 216.4. статті 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Окрім цього, статтею 216 Податкового кодексу України не передбачено дати виникнення податкового зобов'язання в разі оптового продажу підакцизних товарів.

Зокрема, згідно п. 216.1. ст. 216 Податкового кодексу України передбачено дату виникнення податкового зобов'язання щодо підакцизних товарів вироблених на митній території України та п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України передбачено дату виникнення податкового зобов'язання в разі роздрібної реалізації підакцизних товарів.

В той же час, матеріали справи свідчать на користь того, що позивач в рамках спірних правовідносин не є а ні виробником підакцизних товарів на території України, а ні здійснює їх роздрібний продаж, а тому доводи контролюючого органу щодо наявності у позивача, в даному випадку, обов'язку щодо сплати акцизного податку в разі оптової реалізації підакцизних товарів, які були ввезені на митну територію України, є протиправним.

Оскільки на момент ввезення Позивачем товару за кодом УКТ ЗЕ (Реформат), останній не відносився до підакцизних, під час подання митної декларації для митного оформлення, податкове зобов'язання зі сплату акцизного податку у Позивача не може виникнути відповідно до вказаних вище норм податкового законодавства .

Окрім вищезазначеного, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне вказати таке.

Пунктом 231.1 ст. 231 ПК України встановлено, що платник податку при реалізації пального зобов'язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов'язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального втраченого, як в межах, так і понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, включаючи випадки внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов'язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального. В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов'язкові реквізити: порядковий номер акцизної накладної; дата складання акцизної накладної; повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, що реалізує пальне; код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, що реалізує пальне, та отримувача пального; повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податків, - отримувача пального; код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; опис пального; обсяг пального в літрах, приведених до t 15 °С.

У пункті 231.4 цієї ст. 231 ПК України вказано, що право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.

Згідно з п. 232.1. ст. 232 ПК України облік обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального ведеться за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15° C. При цьому відпущені літри через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15° C. Така одиниця обліку повинна використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних / розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Система електронного адміністрування реалізації пального забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, в тому числі:

- обсягів пального, виробленого на митній території України або ввезеного на митну територію України, з яких сплачено акцизний податок;

- сум сплаченого акцизного податку, за рахунок яких платники податку можуть зареєструвати заявки на поповнення обсягу залишку пального;

Порядок електронного адміністрування реалізації пального встановляється ся Кабінетом Міністрів України.

Учасниками даного спору не заперечується, що позивач не є виробником або роздрібним торговцем реформатом і не імпортує з 01.01.2016 «реформат» на митну територію України.

За таких умов можливо дійти висновку, що ТОВ «НОВОТРЕЙД» не має податкових зобов'язань з акцизного податку, а відтак і обов'язок складати за даним товаром за кодом УКТ ЗЕД (Реформат) акцизні накладні та реєструвати їх в Єдиному реєстрі акцизних накладних відсутній.

Відтак, у ТОВ «Новотрейд», як суб'єкта господарювання, що здійснює оптову реалізацію пального за кодом УКТ ЗЕД (Реформат), не виникають податкові зобов'язання із сплати акцизного податку та зобов'язання складати в електронній формі акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі акцизних накладних, оскільки таке пальне за кодом УКТ ЗЕД (Реформат), було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016 p.

Підсумовуючи вищевикладене, Окружний адміністративний суд міста Києва також вражає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 4.1.9. п. 4.1. статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство ґрунтується на принципі стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VIII посилено податкове навантаження на суб'єкта господарювання, зокрема розширено коло товарів, які є підакцизними, у зв'язку з чим, даний законодавчий акт є таким, що погіршує становище платника податку.

Пунктом 4.3 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено, що періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджету з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Таким чином, висновок податкової консультації про наявність у позивача обов'язку по сплаті акцизного податку та обов'язку складення та реєстрації акцизних накладних реалізованого товару в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлений з 01.01.2016р., суперечать принципу стабільності податкового законодавства.

З урахуванням наведених норм ПК України та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що наведені у тексті спірної індивідуальної податкової консультації висновки не відповідають основними засадам податкового законодавства та принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

В силу норм ст. 4 ПК України податкове законодавство базується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в остаточного рішенні від 07.10.2011 у справі «Серков проти України» (заява № 39766/05) щодо того, що відповідне національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. У разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, та в остаточному рішенні від 14.01.2011 у справі «Щокін проти України» (заяви №№23759/03 та 37943/06), де Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

За результатами дослідження матеріалів справи та тексту спірної податкової консультації суд дійшов переконання про те, що висновки відповідача були сформовані необґрунтовано.

Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В порушення положень ст. 7, Глави 6, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що викладена в листах №8917/10/26/-15-40-03-16 від 14.04.2016 та №12089/10/26-15-40-03-16 від 31.05.2016.

3. Стягнути судові витрати у розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя А.Б. Федорчук