Справа № 826/22542/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
25 січня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Губської Л.В.,
Суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Оксененка О.М.,
при секретарі: Нікітіній А.В.
позивача ОСОБА_1
представника відповідачів Яцинік Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Керуюча компанія з обслуговуванням житлового фонду Святошинського району м.Києва, Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві щодо відмови йому у реєстрації місця проживання на підставі договору оренди житла від 17.02.2011 р. №174 та інших документів, що підтверджують його фактичне проживання у гуртожитку, в тому числі, визнати протиправними вимоги про надання ордера на вселення до гуртожитку як єдиного документу, що підтверджує право позивача на проживання у житлі; зобов`язати Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію як орган реєстрації здійснити реєстрацію місця проживання його та його сина ОСОБА_2 за адресою їхнього фактичною проживання ( АДРЕСА_1 ; кімнати АДРЕСА_2 ) з одночасним зняттям їх з реєстрації за адресою розташування адміністративної будівлі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного перегляду інші учасники судового розгляду до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що з червня 1994 р. позивач разом із дружиною ОСОБА_3 та дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , при цьому, як установлено судом, вселення позивача та дружини до зазначеного гуртожитку відбулося в червні 1994 р. на підставі ордеру, виданого житлово-комунальною конторою домобудівного комбінату №3 (ЖКК ДБК-3) за листом-клопотанням командування військової частини, в якій він проходив дійсну військову службу (Київський інститут Сухопутних військ), на ім`я начальника ЖКК ДБК-3.
Гуртожиток по бульвару Кольцова 17А в м. Києві був закріплений на праві повного господарського відання за AT XK «Київміськбуд» в 1995 р. на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 142 від 15.05.1995 року «Про передачу основних фондів комунальної власності міста». На підставі рішення правління AT XK «Київміськбуд» від 31.10.1995 року № 4 гуртожиток було передано на баланс дочірньому підприємству «Екос», яке в свою чергу доручило укладати договори оренди на житло у ньому своєму структурному підрозділу - житловому управлінню «Південне» (далі - ЖУ «Південне»). Таким чином, гуртожиток по бульвару Кольцова 17А в м. Києві на момент вселення до нього позивача не знаходився на балансі AT XK «Київміськбуд».
Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.09.2012 р. №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва» даний гуртожиток було прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва і передано до сфери управління Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Святошинська РДА).
Згідно з актом прийому-передачі житлового фонду від 01.11.2012 р. ЖУ «Південне» передало, а комунальне підприємство Дирекція з утримання і обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва (далі КП ДУОЖФ у Святошинському районі м. Києва) прийняло гуртожиток по бул. Кольцова 17А в м. Києві.
Розпорядженням від 15.11.2012 р. №744 «Про закріплення житлового фонду, що переданий до сфери управління Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації» (Додаток 13) Святошинська РДА закріпила гуртожиток на праві повного господарського відання за КП ДУОЖФ у Святошинському районі м. Києва.
На даний час зазначений гуртожиток розпорядженням Святошинської РДА від 06.02.2015 р. №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», виданим на виконання рішення Київської міської ради від 9 жовтня 2014 р. №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва.
З огляду на вказані обставини, вважаючи дії відповідача щодо відмови у реєстрації місця проживання позивача та його малолітнього сина протиправними, він звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність порушень відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, вимог законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 Житлового кодексу Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.
Згідно зі ст. 129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Розділом I Загальних положень Примірного положення про гуртожитки визначено, що цільовим призначенням гуртожитків є проживання в них робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи або навчання. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.
Відповідно до п. 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.
При одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 61 цього Кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Пунктом 66 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. №470 (далі - Правила) передбачено, що при вселенні в жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, який зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання (пункт 72 Правил).
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свобод пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV (надалі також Закон №1382).
Відповідно до статті 2 цього Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до ст. 3 Закону №1382 місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Реєстрація - внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб.
Таким органом, згідно до п.п. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. №405/2011 (далі - Указ) є Державна міграційна служба України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (п. 7 Указу).
Відповідно до статті 6 Закону №1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.
Відповідно до пункту 2.2 цього Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.
Тобто статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також пунктом 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів визначено перелік документів, які особа або її законний представник подає для реєстрації місця проживання. Таким чином, зі змісту положень вищезазначених правових норм вбачається, що підтверджувальними документами, що дають право на проживання у житлі, можуть бути, зокрема, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. Законодавцем також передбачено, що у разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону №1382 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Як установлено судом першої інстанції, між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва» та ОСОБА_1 договірні відносини відсутні.
Крім того, договір оренди житлового приміщення (б-р Кольцова, 17-а) №174 від 01.01.2012 р. позивачем з Центральною поліклінікою Святошинського району м. Києва також не укладався.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Київської міської Ради від 17.04.2013 р. №137/9194 Центральна районна поліклініка Святошинського району з 01.11.2013 р. була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, який став правонаступником усіх прав та обов`язків вищезгаданої ЦРП Святошинського району м. Києва.
Відповідно до п. 3.1 договору оренди житлового приміщення від 17.02.2011 р. №174 термін дії договору встановлюється з 01.01.2011 р. до 31.12.2011 р. В той же час п. 3.2 цього договору передбачена умова, що «якщо протягом останнього місяця дії цього Договору жодна із сторін письмово не повідомить про намір його розірвати, термін дії договору автоматично подовжується на термін, вказаний у п.3.1.».
Таким чином, Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва вважає, що договір оренди житлового приміщення від 17.02.2011 р. №174 на даний час діє.
Окрім цього, даним комунальним підприємством також зауважено про відсутність жодного документу (додаткова угода, рішення суду тощо), що свідчив би про припинення дії договору оренди житлового приміщення від 17.02.2011 р. №174. Пропозицій щодо розірвання договору на адресу комунального підприємства не надходило. Окремого письмового документа на продовження договору оренди житлового приміщення від 17.02.2011 р. №174 не укладалось. Умовами договору це не передбачено, адже згідно з п 3.2. термін дії договору подовжувався автоматично.
Тобто, вказаний договір оренди житла за умови відсутності заперечень орендаря є підставою для здійснення реєстрації працівника орендаря, в користування якого передано об`єкт оренди (житлове приміщення).
Разом з тим, як вбачається з договору оренди від 17.02.2011 (а.с.64 том 1), об`єкт оренди передано в оренду для тимчасового проживання працівника орендаря ОСОБА_3 , з сім`єю.
Враховуючи, що на час розгляду справи вказаний договір є діючим, колегія суддів приходить до висновку, що належним позивачем у даній справі, як і суб`єктом звернення в порядку ст. 6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», має бути ОСОБА_3 .
Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, проте, суті прийнятого рішення вказана обставина не змінює.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність ордера на вселення у житлове приміщення не має юридичного значення для розгляду заяви про реєстрацію місця проживання у спірних правовідносинах, оскільки термін дії ордеру становить 30 днів і є лише підставою для поселення у житлове приміщення, що в даному випадку було здійснено ще у 1994 році, і ця обставина не є спірною.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення по суті є правильним, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 30 січня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.