Справа № 554/10059/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/106/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 січня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Логінової М. В.

відповідача Горголя В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенанта поліції Горголя Віталія Петровича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 156381 від 25 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в :

2 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенанта поліції Горголя Віталія Петровича, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 156381 від 25 листопада 2016 року, відповідно до якої на нього на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 255 грн., закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до адміністративної відповідальності відповідачем притягнутий незаконно за відсутності для цього доказів його вини. Обвинувачення ґрунтується на припущеннях, що є порушенням ч. 3 ст. 62 Конституції України. При притягненні його до відповідальності та накладенні стягнення, за його твердженням, були грубо порушені вимоги статей 254, 256 та 258 КУпАП, що проявилось у здійсненні процедури його переслідування без складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги про скасування оскаржуваної ним постанови з мотивів, викладених в позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Горголь В. П. та представник третьої особи Логінова М. В. в суді позов не визнали та заперечували проти його задоволення, зазначаючи, що позивач вчинив інкриміноване йому порушення Правил дорожнього руху (далі - Правил), що було безпосередньо виявлено відповідачем Горголем В. П., а тому у визначеній законом процедурі на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, про що було винесено відповідну постанову. При її винесенні позивачу у відповідності до Конституції України та КУпАП були роз'яснені його права, в тому числі і право на оскарження його дій, про що свідчить те, що він цим в повній мірі скористався, подавши до суду позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 25 листопада 2016 року о 08 год. 20 хв. інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Горголем Віталієм Петровичем був підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу 255 грн. за те, що керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Новий Базар в м. Полтава, порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», що є порушенням Правил.

Під час розгляду справи в суді відповідач Горголь В. П. показав, що позивач в зазначений в постанові день і час рухався по вулиці Новий Базар у м. Полтаві, порушивши при цьому вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено». Виявивши це, він зупинив його, повідомивши причину зупинки, роз'яснив йому права відповідно до статті 268 КУпАП та після наданих позивачем пояснень виніс постанову, якою наклав на нього адміністративне стягнення на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, копію якої зразу ж вручив позивачу під розпис. Вважає, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у виді штрафу законно, а тому відсутні підстави для скасування постанови про це.

Пояснення відповідача знайшло своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису факту вчинення правопорушення ОСОБА_1, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якої слідує, що позивач дійсно, рухаючись по вулиці Чапаєва та здійснюючи маневр повороту праворуч на вулицю Новий Базар в м. Полтава, порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено». Його було зупинено працівником поліції та здійснено процедуру притягнення до відповідальності, яка повністю узгоджується з вимогами КУпАП.

Оцінюючи дії відповідача, суд виходить з того, що Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Заборонні знаки призначені для упорядкування руху транспортних засобів і пішоходів на окремих ділянках доріг шляхом введення або скасування певних обмежень в русі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава лейтенант поліції Горголь В. П. притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. законно, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як такі, що не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, відеозапис, який був зроблений поліцейським під час нагляду за дорожнім рухом і на якому зафіксовано факт правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження позивача. Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п. 4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 5 січня 2016 року за № 4/1.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

У даному випадку додана до постанови відеофіксація правопорушення, розцінюється судом як беззаперечний доказ вини позивача у вчиненні інкримінованих йому дій.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки аналіз самого змісту, викладених ним порушень в інтерпретації правових норм позивачем, свідчить, на думку суду, про їх відсутність.

Надуманими суд розцінює доводи позивача про те, що спірна постанова винесена на місці без складення протоколу, тобто, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, без врахування Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до приписів ст. 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, до компетенції Національної поліції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без відповідного протоколу. Вказана норма права не визнана в установленому порядку неконституційною, а тому підлягала застосуванню.

Щодо оскарження дій відповідача стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивача.

Суд також зазначає, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 283, 284, 288 КУпАП, статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 23 січня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко