Справа № 802/2330/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 січня 2017 р. Справа № 802/2330/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Косюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - третя особа, ТОВ "ОТП Факторинг Україна") про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 04.10.2016 року державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було протиправно відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на її нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1, оскільки виконавчий напис був пред'явлений до виконання із пропущенням річного строку, передбаченого ч. 1 ст. 91 Закону України "Про нотаріат" та статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене позивач вважає, що державний виконавець в порушення положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" прийняв до виконання виконавчий документ та 04.10.2016 року безпідставно відкрив виконавче провадження.

Наведені обставини спонукали позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом, у якому вона просить визнати протиправним та скасувати постанову державного виконавця Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Косюк О.М. від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 23.01.2017 року, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - державний виконавець Косюк О.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях за вх.№1937 від 23.01.2017 року, у яких зазначила, що згідно відмітки на виконавчому написі №5167 від 22.07.2013 року, останній був повернутий державним виконавцем 29.12.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а враховуючи, що згідно положень ст. 23 цього ж Закону, відповідний строк на пред'явлення виконавчого документа поновлюється з дня його повернення (в даному випадку з 29.12.2015 року), вважає, що строк на пред'явлення виконавчого напису не є пропущеним, а тому виконавче провадження відкрито правомірно. З огляду на викладене у задоволенні даного адміністративного позову просила відмовити.

Представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у судове засідання не прибув, натомість свою позицію з приводу заявлених позовних вимог виклав у наданих суду письмових запереченнях за вх. №1814 від 20.01.2017 року. Зазначив, що строки пред'явлення виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року до виконання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" пропущенні не були, адже згідно ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" вони вважаються поновленими з дня повернення виконавчого документа, який в даному випадку був повернутий державним виконавцем 29.12.2015 року, у зв'язку з дією Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів, відповідно до якого реалізація земельних ділянок була не можливою за відсутності процедури. За наведених обставин вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши заперечення третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 22.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №5167 про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_3. Даний виконавчий напис зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 22.07.2013 року.

30.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Мельник А.К. за наслідками розгляду заяви стягувача - ТОВ "ОТП Факторинг України" від 27.08.2013 року (вих. №147) відкрито виконавче провадження №39570085 з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року.

Встановлено, що вищезазначений виконавчий напис №5167 від 22.07.2013 року був повернутий стягувачеві згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Білоконь Р.П. від 29.12.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається із змісту даної постанови державного виконавця від 29.12.2015 року, виконавчий напис був повернутий ТОВ "ОТП Факторинг України" у зв'язку з тим, що діючий на той час Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не передбачав процедури реалізації земельних ділянок.

Разом із тим, 30.09.2016 року ТОВ "ОТП Факторинг України" повторно звернулось до державної виконавчої служби із заявою (вих. №697) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року.

04.10.2016 року державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52460469 за даним виконавчим документом.

Незгода позивача ОСОБА_3 із винесеною постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження за оскаржуваною постановою).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Стаття 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює строки пред'явлення виконавчого документа до виконання, зокрема, строк пред'явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса становить 1 рік.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Водночас, статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Із системного аналізу вищенаведених норм слідує, що стягувач має право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у разі його повернення з підстав, передбачених статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження". Водночас cтрок пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається у зв'язку з пред'явленням його до виконання та у випадку повернення виконавчого документа стягувачу знову поновлюється на строк, встановлений статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на один рік.

В даному ж випадку із матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис №5167 від 22.07.2013 року вперше був пред'явлений стягувачем - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до виконання в серпні 2013 року, тобто в межах річного строку, що передбачений статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", однак постановою від 29.12.2015 року був повернутий стягувачеві без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, враховуючи положення статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", а також беручи до уваги те, що виконавчий напис №5167 від 22.07.2013 року був повернутий стягувачеві 29.12.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а тому річний строк на його пред'явлення до виконання поновлюється з 29.12.2015 року.

Натомість надаючи оцінку посиланням позивача на положення ч. 1 ст. 91 Закону України "Про нотаріат", якими передбачений річний строк на пред'явлення до виконання виконавчих написів нотаріусів, то суд зазначає, що вказаний строк був дотриманий ТОВ "ОТП Факторинг України" при первинному пред'явленні виконавчого напису №5167 до виконання в серпні 2013 року.

При цьому враховуючи переривання такого строку, порядок уже подальшого примусового виконання даного виконавчого документа був врегульований Законом України "Про виконавче провадження", положенням якого чітко передбачені строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, підстави їх переривання та поновлення.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк повторного пред'явлення виконавчого напису №5167 від 22.07.2013 року до виконання слід відраховувати з дня винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто з 29.12.2015 року, оскільки його було перервано, а тому повторне пред'явлення виконавчого документу до виконання 30.09.2016 року було здійснено стягувачем з додержанням річного строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було прийнято до виконання виконавчий напис №5167, вчинений 22.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., та 04.10.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52460469.

В силу положень ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович