Справа № 826/9093/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 січня 2017 року № 826/9093/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОСТАР»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
проскасування податкового повідомлення - рішення від 16.06.2014 №

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОСТАР» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення від 16.06.2014 № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.10.2015 у справі № К/800/5838/15 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОСТАР» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що разом з податковою декларацією з податку на додану вартість поданою 20.05.2015 за допомогою електронного зв'язку позивачем було подано Додаток №8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" та 20.05.2015 супровідним листом до Додатку № 8 були подані копії первинних документів, що підтверджують факт отримання товарів/послуг за операціями щодо яких ТОВ "ЗЕРНО-СВІТ" було виписано податкові накладені №1/2 від 01.03.2014, №2/2 від 02.03.2014, №3/2 від 03.03.2014, 4/2 від 04.03.2014, №5/2 від 05.03.2014 та 6/2 від 06.03.2014, які не було зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже у позивача були наявні правові підстави для включення ПДВ за вказаними операціями до складу податкового кредиту за квітень 2014 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті №899/2-26-50-15-20-37091711 від 28.05.2014.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України особа суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

28.05.2014 Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено камеральну перевірку правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОСТАР».

За результатами якої складено акт № 899/2-26-50-15-20-37091711 від 28.05.2014, яким встановлено порушення пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в наслідок чого завищено податковий кредит на суму 6 682 050,00 грн., завищено від'ємне значення (р.19) на суму 4 725 422,00 грн. та занижено позитивне значення (р.18) на суму 1 955 628,00 грн., завищено залишок від'ємного значення (р.24) на суму 1 955 628,00 грн.

16.06.2014 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2014 року на 4 725 422,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОСТАР» не погоджуючись з податковим повідомленням - рішення № від 16.06.2014 та вважаючи його таким, що підлягає скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Таким чином у випадку, якщо податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, то покупець позбавляється права на включення сум податку на додану вартість за такою податковою накладною до податкового кредиту, та має право включити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту тільки за умови подання разом з декларацією за відповідний звітний період заяви із скаргою на постачальника з доданими до неї копіями товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 по справі №826/9093/16 зазначив наступне: «для правильного вирішення спору суду необхідно було з'ясувати чи правомірно відображено у складі податкового кредиту за квітень 2014 року суми податку на додану вартість за податковими накладними ТОВ "Зерно-Світ"; чи додано до податкової декларації за спірний податковий період заяву із скаргою на постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредит; чи підтверджують видаткові накладні фактичну передачу товару та здійснення господарських операцій».

Відповідно до акта №899/2-26-50-15-20-37091711 від 28.05.2014 позивачем в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України до заяви (додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість) за квітень 2014 року не надано копії податкових накладених в наслідок чого допущено: завищенні податковий кредит за квітень 2014 року на суму 6 682 050,00 грн., завищення від'ємне значення (р.19) за квітень на суму 4 725 422,00 грн., заниження позитивне значення (р.18) з квітень 2014 на суму 1 955 628,00 грн., завищення залишку від'ємного значення (р.24) на суму 1 955 628,00 грн.

Позивачем факт включення до складу податкового кредиту за квітень 2014 року сум податку на додану вартість за податковими накладними № 1/2 від 01.03.2014, №2/2 від 02.03.2014, №3/2 від 03.03.2014, 4/2 від 04.03.2014, №5/2 від 05.03.2014 та 6/2 від 06.03.2014 по постачальнику ТОВ "ЗЕРНО-СВІТ", які не були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не заперечується, водночас він зазначає про те, що відповідні копій підтверджуючих документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів були надані відповідачу супровідним листом №20/05 від 20.05.2014.

З листа №20/05 від 20.05.2014, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що ним на адресу відповідача було надіслано 6 видаткових накладених.

З аналізу вказаних накладених вбачається, що вони були виписані за договором №28/02/14 від 28.02.2014, якого позивачем податковому органу надано не було, у зв'язку з чим в останнього була відсутні можливість встановити факт того, що видаткові накладені є первинними документами, які відповідно до умов договору належним чином засвідчують факт отримання позивачем товарів.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження надання відповідачу до проведення останнім 28.05.2014 камеральної перевірки копій підтверджуючих документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів за податковими накладними щодо яких було подано додаток 8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року позивачем суду надано не було.

Таким чином, оскільки позивачем не було додано до додатку 8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року копій підтверджуючих документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів, а з копій первинних документів, наданих позивачем на підтвердження факту отримання товару за податковими накладними № 1/2 від 01.03.2014, №2/2 від 02.03.2014, №3/2 від 03.03.2014, 4/2 від 04.03.2014, №5/2 від 05.03.2014 та 6/2 від 06.03.2014 по постачальнику ТОВ "ЗЕРНО-СВІТ", а саме видаткових накладених, у податкового органу була відсутня можливість встановити їх належність до первинних документів відповідно до умов договору за яким їх було виписано, які належним чином підтверджують факт здійснення поставки товару, ним не було дотримано встановленого чинним законодавством порядку за умови дотримання якого у платника податків виникає право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, які не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене враховуючи те, що позивачем не було дотримано встановленого чинним законодавством порядку за умови дотримання якого у платника податків виникає право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, які не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних щодо податкових накладних № 1/2 від 01.03.2014, №2/2 від 02.03.2014, №3/2 від 03.03.2014, 4/2 від 04.03.2014, №5/2 від 05.03.2014 та 6/2 від 06.03.2014 по постачальнику ТОВ "ЗЕРНО-СВІТ", то у нього у зв'язку з відсутністю факту їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не викало права на включення податку на додану вартість за ними до складу податкового кредиту.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість за податковими накладними № 1/2 від 01.03.2014, №2/2 від 02.03.2014, №3/2 від 03.03.2014, 4/2 від 04.03.2014, №5/2 від 05.03.2014 та 6/2 від 06.03.2014 по постачальнику ТОВ "ЗЕРНО-СВІТ", які не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов