Справа № 826/13195/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Бон-Ексім» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 11.05.2016 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 07 листопада 2016 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем, на підставі пункту 200.10 Податкового кодексу України, було проведено перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість ТОВ «Бон-Ексім».

За результатами проведеної перевірки посадовою особою ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві складено акт № 2139/26-54-12-01-11 від 20.04.2016 року.

В подальшому ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 11.05.2016 року:

- № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення ПДВ по декларації № всього на суму 75 010 571 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 1 330, 50 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 1062 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 265, 50 грн.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абз. 1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п. 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 р. № 165 (далі - Методичні рекомендації), Акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку № 2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податковій декларації (розрахунках) платника податків та протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Як убачається зі змісту вступної частини акта № 2139/26-54-12-01-11 від 20.04.2016 року, контролюючим органом проведена камеральна перевірка.

Проте, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що згідно змісту складеного акту № 2139/26-54-12-01-11 від 20.04.2016 року, фіскальний орган провів перевірку не податкової звітності ТОВ «Бон-Ексім», а перевірку достовірності формування позивачем податкового кредиту за лютий 2016 на підставі договорів, видаткових накладних, платіжних доручень, службової записки оперативного управління ДПІ, сертифікату (а.с.15) та інформації мережі Інтернет, зокрема ресурсу OLX.UA (а.с. 25), що відповідно до пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

В той же час, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку № 2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних Міністерства доходів і зборів.

На відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення. Проте, позивач не отримав від відповідача копії наказу про проведення документальної невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку перевірки та місце її, що є підтвердженням порушення відповідачем при проведенні перевірки вимог діючого законодавства, зокрема контролюючий орган діяв не у спосіб, передбачений Законом.

До того ж, як встановлено судом та убачається зі змісту акту, під час проведення перевірки інспектор витребовував у позивача запитом № 3444/10/26-54-12-01-29 письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо правомірності формування податкового кредиту за перевіряємий період (а.с.14).

Незважаючи на те, що ПК України не передбачено витребування у платника податків документів та пояснень під час камеральної перевірки, позивачем на вказаний запит контролюючого органу були надані відповідні документи листом № 10 від 25.03.2016 року.

Крім того, як убачається з акта камеральної перевірки (а.с.27), відповідачем під час даної перевірки здійснено заходи щодо проведення зустрічної звірки контрагента позивача ТОВ «Імперово Фудс».

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до п. 73.5 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків та даних щодо неприбуткових організацій, визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Разом з тим, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, у тому числі між платником податку та неприбутковими організаціями, визначеними пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Оскільки в рамках камеральної перевірки контролюючий орган не має повноважень на перевірки первинних документів з метою підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між суб'єктами господарювання, то в даному випадку відповідач фактично провів документальну невиїзну, а не камеральну перевірку без законних на то підстав.

Таким чином, діючи не у спосіб, передбачений Законом, відповідач провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмету камеральної перевірки, в результаті чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність контрольного заходу, оформленого актом № 2139/26-54-12-01-11 та як наслідок - відсутності правових наслідків перевірки, що також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної в Постанові від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14.

В той же час, що стосується правомірності формування позивачем податкового кредиту в сумі 75 010 541 грн. за лютий 2016 року, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

ТОВ «Бон-Ексім» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань за квітень 2016 pоку по декларації з ПДВ за лютий 2016 року за № від 15.04.2016 року за наслідками якого виникла сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Передумовою подання вказаного уточнюючого розрахунку, та, як наслідок, передумовою виникнення суми спірного податкового кредиту стали наступні обставини.

TOB «Бон-Ексім» укладено з ТОВ «Імперово Фудз» договори купівлі-продажу будівель та споруд № 366, 369, 372 від 27.02.2016 року.

На виконання зазначених вище договорів ТОВ «Бон-Ексім» було придбано у ТОВ «Імперово Фудз» будівлі та споруди підприємства по забою, переробці та виробництву м'яса свійської птиці, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 1-Б (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 02); інші будівлі та споруди підприємства по забою, переробці та виробництву м'яса свійської птиці, які знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 1-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 02); допоміжні будівлі та споруди підприємства по забою, переробці та виробництву м'яса свійської птиці, які знаходиться за адресою Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 1-В (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 02).

Передача будівель між сторонами оформлена видатковою накладною № 2731 від 27.02.2016 року на суму 171 000 000 гривень, в тому числі ПДВ на суму 28 500 000 гривень; видатковою накладною № 2732 від 27.02.2016 року на суму 79 069 800 гривень, в тому числі ПДВ на суму 13 178 30 гривень; видатковою накладною № 2730 від 27.02.2016 року на суму 200 000 000 гривень. числі ПДВ на суму 33 333 333, 33 гривень.

Податковий кредит сформовано на підставі належним чином оформлених податкових накладних № 789 від 27.02.2016 року на суму 171 000 000 гривень, в тому числі ПДВ в сумі 28 500 000 гривень; № 791 від 27.02.2016 року на суму 79 069 800 гривень, в т.ч. ПДВ на суму 13 178 300 гривень; № 786 від 27.02.2016 року на суму 200 000 000 гривень, в тому числі ПДВ на суму 33 333 333, 33 гривень.

Податкові накладні включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2016 pоку та відповідають даним податкових декларацій по ПДВ за лютий 2016 року.

Придбані об'єкти нерухомого майна згідно договорів купівлі-продажу від 27.02.2016 року були оплачені по безготівковому рахунку відповідно до платіжних доручень: № 519 від 29.02.2016 року на суму 1 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 166 666, 67 грн.; № 518 від 29.02.2016 року на суму 10 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 666 666, 67 грн.; № 520 від 29.02.2016 року на суму 34 280 945, 51 грн., в т.ч. ПДВ 5 713 490, 92 грн.; № 514 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 515 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 516 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 517 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 509 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 513 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 512 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 511 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 510 від 29.02.2016 року на суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6 666 666, 67 грн.; № 521 від 29.02.2016 року на суму 44 788 854, 49 грн., в т.ч. ПДВ 7 464 809, 08 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Відповідно до п. «а» ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно пп. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З належним чином завірених копій податкових накладних, які наявні в матеріалах справи (а.с. 73-75) судом встановлено, що дані податкові накладні складені в установлені терміни та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Що стосується посилань відповідача на неналежність експертної оцінки нерухомості, завищення вартості об'єктів нерухомості, а також на те, що балансова вартість згідно даних бухобліку ТОВ «Імперово Фудс» менша від вартості нерухомості за дослідженими вище угодами, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, що відповідно до п. 14.1.71 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено неправомірності формування податкового кредиту в рамках досліджуваних правовідносин, внаслідок чого висновки акту перевірки є необґрунтованими.

Як зазначено в п.110 рішення від 23 липня 2002 року Європейського суду з прав людини у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.