Справа № 809/876/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року Справа № 876/8370/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т н о в и в :

У липні 2016 року Долинська ОДПІ звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) податковий борг перед бюджетом в розмірі 60 175,08 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Долинська ОДПІ подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що відповідно до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 77 від 10.12.2013 та ст.70 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в якій зазначено, що фізичні особи платники податків зобов'язані подавати органам державної податкової служби відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом державної податкової служби. Відповідач в порушення вищезазначених норм не повідомив податковий орган про зміну реєстрації його проживання. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 02.10.2015 Долинською ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів в 3 кварталі 2013 року, за результатами якої складено акт № 1700/172/НОМЕР_1.

За наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення № від 17.11.2015 та № від 17.11.2015 на загальну суму 60 175,08 грн.

Як вбачається з вищевказаних податкових повідомлень-рішень, адреса платника податків вказана : АДРЕСА_1, проте, згідно із повідомлення про вручення поштового відправлення такі податкові повідомлення-рішення надіслано на поштову адресу : АДРЕСА_2, які повернулися із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання».

В подальшому було сформовано відповідачу податкову вимогу форми "Ф"№ 3082-23 від 28.12.2015 із зазначенням адреси АДРЕСА_1.

Однак, із наданого позивачем копії конверту неможливо встановити адресу, на яку направлялась така вимога та вбачається, що така надіслана тільки 24.03.2016, однак була повернута на адресу позивача з відміткою поштового зв'язку "за зазначеною адресою не проживає".

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що Долинською ОДПІ було порушено порядок стягнення податкового боргу з фізичної особи, оскільки відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України, згідно якого податкова вимога надсилається у такому самому порядку як і податкові повідомлення-рішення, тобто вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено цій особі особисто чи її законному представнику або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. Вищевказана податкова вимога, в силу зазначених норм, не вважається надісланою (врученою) відповідачу, а відтак у Долинської ОДПІ не виникло права на звернення до суду про стягнення даного податкового боргу.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 цього Кодексу передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом ведення обліку платників податків, інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.63.2 ст.63 ПК України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом (п.63.5 ст.63 ПК України).

Крім того, ст.63 ПК України зазначає, що облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Згідно п.1 розділу VI Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 779 від 10.12.2013 (далі - Положення), встановлено, що фізична особа зобов'язана подати відповідному контролюючому органу облікову картку/Повідомлення для реєстрації у Державному реєстрі відповідно до порядку, встановленого цим Положенням. Фізичні особи зобов'язані надавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Вказана норма кореспондується з п.70.7 ст.70 ПК України, в якій зазначено, що фізичні особи - платники податків зобов'язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст.41 ПК України, контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи державної податкової служби.

Пунктом 14.1.156 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 14.1.175 цієї ж статті ПК України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

Згідно п.59.5 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п.45.1 ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси..

У відповідності до п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

На виконання вказаних положень ПК України, Долинською ОДПІ була направлена відповідачу податкова вимога форми "Ф" №3082-23 від 28.12.2015 на суму 60 175,08 грн, яка направлена за податковою адресою відповідача та повернута з відміткою поштового відправлення «за зазначеною адресою не проживає», про що на поштовому відправленні мається відмітка , тобто за нормами податкового законодавства вважається врученою.

Крім того, відповідач в порушення вимог п.70.7 ст.70 ПК України не повідомив податковий орган про зміну реєстрації проживання.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що сума податкового зобов'язання ОСОБА_1 визначена податковим органом є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплачена, а тому підлягає стягненню.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження суду першої інстанції, що сума податкового боргу на момент надіслання податкової вимоги була неузгодженою, оскільки з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, відповідно до ст.138 КАС України, предметом доказування у цій справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року справі № 809/876/16 скасувати та прийняти нову, якою позов Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг перед бюджетом в розмірі 61 175,08 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст постанови складений 31.01.2017.