Справа № 712/13685/16-а
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/80/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТИМОШЕНКО Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0570 га. Рішенням II сесії Черкаської міської ради № 2-347 від 17.03.2016 року про дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 гр. йому (існуюче домоволодіння) було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтованою площею 0,0570 га по АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі даного рішення Черкаської міської ради ФОП ОСОБА_2 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по вищевказаній адресі. 29.06.2016 року листом за № 16285 - д Департаментом архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради йому було відмовлено щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га. Генеральним планом міста, затвердженим рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505, на вище зазначеній земельній ділянці передбачена територія громадських закладів. Відповідно до містобудівної документації «План зонування території міста Черкаси», затвердженої рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 року № 2-513, земельна ділянка належить до громадської зони «Г-Іп» - перспективна ділова зона. Вважає вказані дії відповідача протиправними тому звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила суд визнати протиправною відмову відповідача щодо непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0570 га у власність по вул. Надпільній в м. Черкаси позивачу та зобов'язати відповідача розглянути питання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0570 га у власність позивачу, по вул. Надпільній, 323 в м. Черкаси та погодити даний проект.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, являється власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки у праві власності на житловий будинок від 5 листопада 2015 року, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 46987373 від 05.11.2015 року та на підставі договору міни від 25 липня 2013 року, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 6879060 від 25.07.2013 року.

Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0570 га по АДРЕСА_1 Згідно довідки управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області за № 31-28-99.4-410/15-16 від 27.01.2016 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-016 від 26.07.2016 року, цільове призначення даної земельної ділянки, кадастровий номер якої НОМЕР_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням II сесії Черкаської міської ради № 2-347 від 17.03.2016 року про дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння) було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтованою площею 0,0570 га по АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На підставі даного рішення Черкаської міської ради ФОП ОСОБА_2 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по АДРЕСА_1

Генеральним планом міста, затвердженим рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505, на вище зазначеній земельній ділянці передбачена територія громадських закладів.

Відповідно до містобудівної документації «План зонування території міста Черкаси», затвердженої рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 року № 2-513, земельна ділянка належить до громадської зони «Г-Іп» - перспективна ділова зона.

Листом від 29.06.2016 року за № 16285 - д Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради відмовив позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по АДРЕСА_1

Проте вказані дії відповідача суд вважає протиправними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» вирішення відповідно до закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Крім того, як передбачено частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Основним нормативно-правовим актом з регулювання земельних правовідносин є Земельний кодекс України. Завданням названого кодексу, разом з іншими нормативно-правовими актами, що регулюють земельні відносини, є забезпечення права на землю громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в ч. З вищеназваної статті).

Передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад (пункт б ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України).

Земельним кодексом України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара (пункт в ч. 1 ст. 121 ЗК України).

У відповідності до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм.

Положеннями ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту має розроблятися та затверджуватися з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року за № 3038: планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до викопійовки з плану міста від 25.11.2015 року на земельній ділянці за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна (Ільїна), 323, площею 0,0570 га розташоване приватне домоволодіння, яке збудоване в 1960 році, що підтверджується технічним паспортом.

Отже, при розробці та затвердженні Генерального плану міста, а також при прийнятті рішення Черкаська міська рада повинна була врахувати наявність житлової будівлі, приватні інтереси власника будівлі та користувачів земельної ділянки під будівлею.

Абзацами 5 та 6 п. 5 рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7- рп/2009 роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Таким чином прийняті після набуття права власності користування позивачем земельною ділянкою рішення Черкаської міської ради не можуть погіршувати правове становище позивача та обмежувати його права на користування земельною ділянкою.

Відповідно до положення про департамент містобудування Черкаської міської Ради, затвердженого рішенням Черкаської міської Ради від 06 вересня 2012 р. за № 3-1139, до повноважень департаменту входить підготовка проектів рішень міської ради та виконавчого комітету з питань архітектури та містобудування. Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради у своїй роботі підпорядкований виконавчому комітету Черкаської міської Ради.

Таким чином, організація розроблення та внесення відповідних змін до Генерального плану міста Черкаси належить до компетенції виконавчих органів Черкаської міської Ради.

Тому суд вважає, що відповідач, відмовивши в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0570 га у власність по вул. Надпільній (Ільїна) у зв'язку із невідповідністю генеральному плану міста Черкаси, діяв із порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про місцеве самоврядування» і Земельним кодексом України.

Більше того відповідачем порушено статтю 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У позивача виникли «виправдані очікування» щодо отримання можливості реалізації права відведення земельної ділянки площею 0,05700 га у власність по вул. Надпільній (Ільїна) в м. Черкаси, після сплину місячного терміну установленого чинним законодавством.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2, 4, 7,11 до Конвенції.

В свою чергу, за приписами статей 9 Конституції України та 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, Протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судам у здійсненні судочинства необхідно застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32 - 35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 визначає, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Таким чином Законом України « Про державний земельний кадастр» встановлено правові засади та врегульовано питання щодо інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю. Визначені основоположні принципи щодо обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень - Черкаська міська рада, до виключної компетенції якої віднесено вирішення питання щодо безоплатної приватизації земельних ділянок, що належать їй на праві комунальної власності, не розглянула в місячний термін заяву позивача, не внесла вказану земельну ділянку до переліку об'єктів, що потребують зміни функціонального призначення, для здійснення актуалізації генерального плану міста Черкаси та не прийняла за результатами розгляду цього звернення належного та обгрунтованого рішення, в зв'язку з чим порушила право позивача на приватизацію земельної ділянки.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимогу про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. Згідно пунктів 1 і 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 3, 17,18, 79, 104, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 2, 3, 10, 25, 26, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12,116,118,121 Земельного кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради щодо непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по АДРЕСА_1

Зобов'язати Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради розглянути питання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по АДРЕСА_1 та погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,0570 га по АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ: