Справа № 2а-11724/11/2670
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Ісаєнко Ю. А., Бабенка К. А.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування Наказу №249-о від 15.06.2011 та поновлення на посаді з виплатою заробітною плати, за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасувати наказ ДПА у м. Києві від 15.07.2011 №249-о про припинення державної служби згідно п. 2 та п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу»; поновити на державній службі на посаді головного державного податкового інспектора юридичного управління Головного управління ДФС у м. Києві та стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня поновлення на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2015 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової адміністрації у м. Києві від 15.07.2011р. №249-о; поновлено позивача на посаді та стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві заробіток за дні вимушеного прогулу з 16 липня 2011 року по 23 листопада 2015 року у розмірі середньоденного заробітку позивача за кожен день вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного заробітку без урахування відрахувань з нього податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску; допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на державній службі на посаді головного державного податкового інспектора юридичного управління Головного управління ДФС у м. Києві, а також стягнення з Головного управління ДФС у м. Києві середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, що стосуються стягнення завданої моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Прийнято в скасованій частині нове рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві на користь позивача завданої моральної шкоди у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.07.2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 року скасовано у частині стягнення моральної шкоди та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2016 року роз'яснено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2015 року в частині стягнення з нього на корить позивача заробіток за дні вимушеного прогулу з 16 липня 2011 року по 23 листопада 2015 року у розмірі середньоденного заробітку позивача за кожен день вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного заробітку без урахування відрахувань з нього податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску, наступним чином: Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві на корить позивача середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з 16 липня 2011 року по 23 листопада 2015 року в розмірі 104 181,46грн. (сто чотири тисячі сто вісімдесят одна гривня, 46 копійок).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 року ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2016 року скасовано у зв'язку з тим, що в частині стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу суд повинен керуватися статтею 168 КАС України, а не статтею 170 КАС України.

З урахуванням ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 року позивач 22.03.2016 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення середньоденної заробітної плати за час вимушеного прогулу, вказавши конкретну її суму.

Додатковою постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2016 року задоволено заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі та стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 104 188,45грн. (сто чотири тисячі сто вісімдесят вісім гривень, 45 копійок).

Допущено негайне виконання постанови в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1 999,96грн. (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень, 96 копійок).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач та позивач подав апеляційні скарги та просять скасувати спірну додаткову постанову суду, не погоджуючись з визначеною сумою, що підлягає стягненню.

В засідання з'явилися учасники процесу.

Позивач підтримав свою апеляційну скаргу, вказуючи, що судом першої інстанції не враховано коефіцієнти підвищення посадового окладу, а сума яка повинна бути виплачена позивачу, на його думку, 140642,34 грн.

Апелянт відповідач в свою чергу підтримав апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві, просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2015 року визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової адміністрації у м. Києві від 15.07.2011р. №249-о; поновлено позивача на посаді та стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві заробіток за дні вимушеного прогулу з 16 липня 2011 року по 23 листопада 2015 року. Загалом становить 1094 робочих днів.

Позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення середньоденної заробітної плати за час вимушеного прогулу, вказавши конкретну її суму, так як у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2015 року це не зазначено судом.

Апелянт Головне управління ДФС у м. Києві просить скасувати додаткову постанову суду та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вказує, що судом не враховано п. 32 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9, згідно яким при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Відповідно до ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт «з» пункту 1).

У відповідності до частини 3 пункту 3 Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Апелянт ОСОБА_2 вказує, що розрахунок середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу судом обраховано невірно, та надано суду свій розрахунок, відповідно до якого на думку апелянта підлягає стягненню 140 642,34 грн.

Так, судом першої інстанції вірно обчислено що період вимушеного прогулу позивача становить з 16.07.2011р. по 23.11.2015р., - 1094 робочих днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт "з" пункту 1) та у відповідності до ч. 3 п. 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п.п. 5 і 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Відтак, зроблено розрахунки відповідно до наданої Довідки Головного управління ДФС у м. Києві від 10.02.2016р. №05-063.

Звільнення відбулося 15.07.2011.

Згідно довідки, середньоденна заробітна плата позивача становить 95,23625 грн.

Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу становить 104 188,45грн. (95,23625 грн.*1094 робочих днів).

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Посилання апелянта відповідача щодо необхідності зменшення розміру компенсації за час вимушеного прогулу на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз'яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема ч. 3 ст. 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України №3248-15 від 20 грудня 2005 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016р. у справі №6-511цс16.

Враховуючи викладене, є вірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми 104 188,45грн за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у м. Києві, ОСОБА_2 на додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування Наказу №249-о від 15.06.2011 та поновлення на посаді з виплатою заробітною плати - залишити без задоволення.

Додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Ю. А. Ісаєнко

К. А. Бабенко

Повний текст ухвали виготовлено 31.01.2017

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Бабенко К.А

Ісаєнко Ю.А.