Справа № 818/1430/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 р. Справа № 818/1430/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1430/16

за позовом ОСОБА_1

до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №00003548 від 09.09.2016р.

Свої вимоги мотивує тим, що складений відповідачем розрахунок не відповідає дійсності, оскільки перевищення вагових параметрів автомобіля не було, ваговий комплекс знаходився у несправному стані, крім того, вимірювання проводилося з увімкненим двигуном, що суперечить п.6.9 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснивши, що вантажний автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент перевірки був переданий в користування ТОВ «Альфабізнес-груп» згідно з договором оренди від 01.06.2016р. та водій ОСОБА_4, який здійснював перевезення вантажу, перебував у трудових відносинах із вказаним товариством відповідно до договору№17 від 31.08.2017р. Відтак, позивач не погоджується із нарахуванням йому плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, оскільки на момент здійснення габаритно-вагового контролю він був не перевізником, а лише власником транспортного засобу.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, наведених у запереченні проти позову від 28.11.2016 року (а.с.24-26), зазначивши, що Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту №00003548 від 09.09.2016р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів правомірно складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховано плату за проїзд у розмірі 137,4 євро.

Також представник відповідача зазначила, що вимірювальна техніка, якою здійснювався габаритно-ваговий контроль, пройшла відповідну повірку, що підтверджується свідоцтвом №34-00/3839, чинним до 27.07.2017р.

Щодо обґрунтувань позивача про перебування транспортного засобу в оренді в іншого суб'єкта господарювання на час здійснення контролю, то представник Укртрансбезпеки зазначила, що на момент контролю та складання акту такі відомості водій транспортного засобу не повідомляв, будь-яких інших документів щодо перевізника, крім посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, страхового полісу та видаткової накладної на вантаж не надав.

Тому просила у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У судовому засіданні 19.01.2017р. був допитаний свідок ОСОБА_4, який керував автомобілем, щодо якого проводився габаритно-ваговий контроль.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має у власності транспортний засіб «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с.11).

09.09.2016 року на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.09.2016 року №589 "Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок" (а.с.32-36) та направлення на перевірку №009049 від 08.09.2016 року (а.с.37) посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка» 716кв+405м проведено рейдову перевірку транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля працівниками Управління Укртрансбезпеки у Кіровградській області на підставі чеку зважування №00733 від 09.09.2017 року (а. с. 30) встановлено, що навантаження на осі перевищує нормативно встановлені, про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 09.09.2016 року (а.с.28) та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №00003548 від 09.09.2016р. (а.с.27).

Посадовою особою відповідача на підставі довідки та акту здійснено розрахунок, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 137,4 євро (а.с.29).

Не погоджуючись із розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся до суду.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2,15,27,54,58,62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відтак, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області як територіальний орган Укртрансбезпеки має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт і здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, перевірку документів на здійснення перевезень, а також нараховує плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2,3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" встановлено, що правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

З огляду на викладене, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року зі змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

В розумінні статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-III).

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879.

Відповідно до визначення термінів, що вживаються у цьому Порядку, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852);

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю;

точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З копії свідоцтва про повірку, чинного до 27.07.2017р., вбачається (а.с.38), що засіб вимірювальної техніки «вага пересувна автомобільна» типу CHEKLODE FREEWEIGH відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 «ОСОБА_3 для статического взвешивания. Общие технические требования».

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, та є придатним до застосування.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер ВМ2872В, який належить позивачу, було встановлено, що навантаження на одиночну вісь 11,96т при допустимих 11 т.

Результати вимірювання вагових параметрів автомобіля підтверджуються чеком зважування від 09.09.2016р. (а.с.30), де вказана марка транспортного засобу та його реєстраційний номер, та наведені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 09.09.2016 року, складеної посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу (а.с.28).

Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ОСОБА_1, виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, яка складає 137,4 євро.

Щодо посилань позивача на те, що він є лише власником транспортного засобу, і даний транспортний засіб на момент габаритно-вагового контролю перебував у фактичному користуванні ТОВ «Альфабізнес-груп» згідно з договором оренди від 01.06.2016р. (а.с.22-23) та водій ОСОБА_4, який здійснював перевезення вантажу, перебував у трудових відносинах із вказаним товариством відповідно до договору№17 від 31.08.2017р. (а.с.62-67), слід відмітити, що про наявність таких документів водій не повідомляв інспектора Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області при проведені контролю та всупереч вимог ч.2 ст.799 ЦК України, яка встановлює форму договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи, договір оренди не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого він є нікчемним згідно з ч.1 ст.220 ЦК України.

Крім того, до суду не подано належних доказів щодо перебування водія ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ «Альфабізнес-груп», а саме копію трудової книжки, яка відповідно до ст.48 КЗпП України та п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110), є основним документом про трудову діяльність працівника, із записом про прийняття його на роботу (п.2.4 Інструкції), відтак подана до суду копія трудового договору не може бути прийнята ним до уваги під час ухвалення рішення.

Також видаткова накладна (а.с.31) не містить жодних відомостей про те, що перевозився вантаж ТОВ «Альфабізнес-груп», та під час здійснення контролю водієм автомобіля було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс на імя позивача (а.с.41-42,48).

Отже, при проведенні габаритно-вагового контролю у водія ОСОБА_4 було свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує, що автомобіль правомірно знаходився у його користуванні та за згодою позивача.

Допитаний під час розгляду справи в якості свідка водій пояснив, що у вересні 2016р. його вночі зупинили за містом, назву якого він не памятає, для зважування на вагах. Назву фірми, від якої він перевозив вантаж, він не памятає, працює у різних роботодавців неофіційно без записів у трудовій книжці. Під час контролю ним були подані документи, в тому числі і технічний паспорт.

При цьому щодо тверджень позивача про проведення габаритно-вагового контролю про увімкненому двигуні необхідно зазначити, що статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачений обовязок автомобільного перевізника виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, а водій як особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, та як учасник дорожнього руху, зобовязаний знати вимоги законодавства, в тому числі і щодо порядку подання на ваги автомобілів.

Зокрема, пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху України встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або працівника МВС водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Пунктом 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879, передбачено, що працівник (інспектор-оператор) пункту габаритно-вагового контролю визначає за результатами точного контролю, чи є транспортний засіб великоваговим та/або великогабаритним. Водії під час перебування в зоні стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати вимоги працівників цього пункту, які відповідають законодавству.

Таким чином, не виконання вимог щодо надання на зважування автомобілю з необхідною швидкістю та не вимкнення при проведенні габаритно-вагового контролю водієм двигуна свідчить про не дотримання ним закріплених законодавством обовязків та не виключає складання розрахунку плати за проїзд у разі перевищення параметрів.

Більш того, згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що водій вживав заходи щодо часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами та скористався наданим йому правом відповідно до п.23 Постанови КМУ №879 від 27.06.2007р., також матеріали справи не містять доказів, що інспектор заборонив або чинив перешкоди водію скористатись вищезазначеним правом.

Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що розрахунок плати за проїзд складений відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірним.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Статтею 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування розрахунку відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2017 року.

Суддя О.О. Осіпова