Справа № 465/5887/16-а
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.01.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

з участю позивача- Сироватко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та призначення службової перевірки, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та призначення службової перевірки. Позов мотивує тим, що 08.10.2016 року складено постанову ЕАА №031888 про те, що він 08.10.2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Х.Колумба, 5А у м.Львові не виконав вимоги дорожнього знаку п.3.21 ПДР України, однак відомості, зазначені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним обставинам справи, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАА №031888 від 08.10.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив. Разом з тим, 17.11.2016 року представник відповідача направив заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позов є безпідставним, необґрунтованим та скерований до суду з метою уникнення адміністративної відповідальності, а справу просив розглядати у його відсутності. Між тим, представник відповідача представив фотографію знаку п.3.21 ПДР України на вул. Х.Колумба, 5А у м. Львові без зазначення дати фіксування такого. Оскільки відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею наступає серед іншого і за порушення правил вимог дорожніх знаків.

З оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАА №031888 від 08.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 08.10.2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Колумба, 5А у м.Львові не виконав вимоги дорожнього знаку п.3.21 ПДР України чим порушив п.8.4.в ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

У відповідності до п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів а також регулювальника.

Згідно п.3.21 розділу 33 Правил дорожнього руху України, «Вїзд заборонено» забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 організації відокремленого вїзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання вїзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9.

Між тим, згідно п. 10.1.1. ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації , яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Як вбачається з листа голови Личаківської районної адміністрації ЛМР №3306-594 від 21.12.2016 року, станом на 08.10.2016 року на вул. Христофора Колумба у м. Львові знак п.3.21 «Вїзд заборонено» був пошкоджений невідомими особами шляхом нанесення на поле знаку фарби чорного кольору.

Вказане підтверджується і фотографіями із зазначенням дати та часу їх фіксування, наданими позивачем, з яких вбачається , що такі були зроблені після зупинки останнього та за 5 хв. до винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, з оглянувшого в судовому засіданні відеозапису нагрудного реєстратора інспектора, що містить запис події 08.10.2016 року на вул. Христофора Колумба у м.Львові, жодним чином не видно дорожнього знаку п.3.21 ПДР України, вимоги якого на думку інспектора порушив позивач, а відтак не спростовує твердження останнього щодо пошкодження такого. Це стосується також фотографії, наданої представником відповідача, без зазначення відповідної дати та часу її створення.

Вказане твердження відповідачем не спростовано, зокрема долучена представником останнього фотографія знаку п.3.21. «Вїзд заборонено» на вул. Колумба, 5А у м. Львові судом не може братись до уваги з огляду наступного.

З урахування вищезазначеного та пояснень позивача, даних в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність порушення ОСОБА_2 вимог знаку 3.21, оскільки такий знак був пошкоджений та не відповідав вимогам ДСТУ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки будь-які докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_4 є обґрунтованим, тому постанову ЕАА №031888 від 08.10.2016 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122 КУпАП, слід скасувати.

Крім того, позовні вимоги щодо призначення службової перевірки за фактом протиправних дій інспектора Сачика В.О. не підлягають до задоволення, оскільки призначення службової перевірки виходить за межі компетенції суду.

Між тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_4 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 6, 11-12, 60, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, ст. ст. 288, 289, 293, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити частково.

Постанову ЕАА №031888 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.10.2016 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Cуддя Марків Ю.С.