Справа № 825/2323/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2323/16 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року по справі за їх позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Калітника П.І. про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Чернігівобленерго» звернулися до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області та державного виконавця Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанов про накладення штрафу від 02.12.2016 року та від 12.12.2016 року в рамках ВП № 52906391 по виконавчому листу № 2/750/2035/16, виданому 04.11.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року відмовлено у відкритті провадження по справі в зв'язку з неналежністю вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ПАТ «Чернігівобленерго» подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, ухвалу суду, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 52906391 відкрито на виконання виконавчого листа № 2/750/2035/16, виданого 04.11.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова у цивільній справі, про поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника кошторисно-розрахункового відділу ПАТ «Чернігівобленерго».

В рамках вказаного вище виконавчого провадження 02.12.2016 року та 12.12.2016 року було винесено спірні постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн. та 10200,00 грн. відповідно.

З огляду на вказане, апелянт є боржником у вказаному вище виконавчому провадженні, а оскільки спірні правовідносини виникли у межах виконання рішення місцевого загального суду, колегія суддів приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що даний позов не належить до юрисдикції адміністративного суду, а повинен розглядатися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом..

Виходячи з положень ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 абз. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними або господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Така правова позиція підтримана також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 року у справі № К/800/42840/14.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 387 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до частини 2 статті 85 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

Системний аналіз зазначених вище правових норм в контексті спірних відносин дає підстави прийти до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що позивачем не дотримано правил підвідомчості, адже спірна постанова прийнята держвиконавцем в рамках виконавчого провадження рішення суду у цивільній справі, тому зазначений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з наведеного нормативного регулювання вбачається, що незгода сторони з постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим місцевим загальним судом, не може бути предметом розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 по справі №21-3404а15 та від 24.02.2016 по справі №6-3077цс15, які є обов'язковими для адміністративних судів в силу приписів статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів … ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, у даному випадку, законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України).

Отже, судова колегія приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства за непідвідомчістю правовідносин.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.