Справа № 333/7536/16-а
Суддя: Фунжий О. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7536/16-а
Провадження №2-а/333/51/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Запоріжжя 24 січня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., розглянувши в скороченому проваджені адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача і зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримує пенсію за віком, перебуваючи на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя. В грудні 2016 р. розмір її пенсії становить 1 064,42 грн., що нижче встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 1 грудня 2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Листом від 15 грудня 2016 р. відповідач відмовив у перерахунку, посилаючись на положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відмову відповідача у перерахунку пенсії позивач вважає незаконною, оскільки це суперечить ОСОБА_2 України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», практиці Європейського суду з прав людини. З наведених підстав позивач просить суд визнати вказані дії відповідача протиправними, зобовязати його перерахувати та виплати їй пенсію за віком з 1 грудня 2016 р. з підвищенням до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя повністю відповідають чинному законодавству України. Позивач перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію за віком. 1 грудня 2016 р. позивач звернулась із заявою про перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Листом від 15 грудня 2016 р. відповідач повідомив позивача про перерахунок з 1 грудня 2016 р. розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до 1064,42 грн. При цьому враховано, що позивач має страховий стаж 25 років 2 міс., згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити позивачеві у задоволені позву.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглянув справу у скороченому провадженні.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наданими позивачем документами встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, отримуючи пенсію за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». (а.с. 4, 5, 15)

1 грудня 2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. (а.с. 6)

Листом від 15 грудня 2016 р. відповідач повідомив позивача про перерахунок з 1 грудня 2016 р. розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, в сумі 1064,42 грн. (а.с. 14)

Дії відповідача щодо відмови у перерахунок розміру пенсії в звязку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд вважає протиправними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач має страховий стаж 25 років 2 міс. (а.с. 15)

Згідно зі ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач, посилаючись на положення ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановив позивачеві пенсію в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, що становить з 1 грудня 2016 р. 1064,42 грн. та є меншим розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який з 1 грудня 2016 р. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 р.» встановлено в розмірі 1 247 грн.

Застосування відповідачем положення ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд вважає таким, що суперечить принципу верховенства, гарантованого ОСОБА_2 України, та порушує права людини з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно розясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р., № 9 «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя", оскільки ОСОБА_2 України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватися на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 3 ОСОБА_2 України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності зі ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 р.» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 грудня 2016 р. встановлено в розмірі 1 247 грн.

Таким чином, законодавством України встановлено, що з 1 грудня 2016 р. вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини становить 1 247 грн. Між тим, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 1064,42 грн., що становить 85% від прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, яка не може забезпечити нормальне функціонування організму людини, що суперечить вимогам ст. 46 ОСОБА_2 України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 8 ч.3 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не відповідають вимогам ст. 46 ОСОБА_2 України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вказані дії підлягають визнанню протиправними.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до ст. 8 ч.2 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 р. по справі «Проніна проти України» зазначено, що заявниця зверталась до національного суду з позовом до районного управління Пенсійного фонду України про виплату стверджуваної заборгованості по виплаті пенсії та відшкодування моральної шкоди. У своєму позові заявниця зазначала, зокрема, що за статтею 46 ОСОБА_2 України вона має право на пенсію у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму. Проте у відповідний час розмір її пенсії був нижчим від встановленого розміру прожиткового мінімуму. Суд відмовив заявнику у задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю, зазначивши, що Пенсійним фондом України не було допущено порушення підзаконних актів. Апеляційний суд м. Києва та Вищий адміністративний суд України залишили рішення суду першої інстанції без змін. Жоден з цих судів не розглянув доводи заявника за статтею 46 ОСОБА_2 щодо невідповідності розміру пенсії прожитковому мінімуму.

У рішенні від 12 липня 2016 р. по справі «Петриченко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, зазначивши, що у цій справі заявник звертався до національного суду з вимогою вирішити спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявник посилався, зокрема, на положення ст. 46 ОСОБА_2 України, заявляючи, що його пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, а також факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є протиправними.

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобовязати відповідача відповідно до ст. 46 ОСОБА_2 України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» провести позивачеві з 1 грудня 2016 р. перерахунок та виплату пенсії за віком з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, розміру пенсії за віком до рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 грудня 2016 р. перерахунок та виплату пенсії за віком з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.А.Фунжий