Справа № 815/2835/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2835/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до комунальної установи "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи", в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" щодо не направлення довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 № 001434 (серії 2-18 АГ), висновку та виписки з акту № 224к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акту за

формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції відділення у м.Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України;

- зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" направити довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 №001434 (серії 2-18 АГ), висновки та виписки з акту № 224к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акт за формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України;

- визнати протиправною бездіяльність КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи", яка виразилася у відсутності корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР, а саме: не визначення у ній видів реабілітаційних та медичних заходів та строків їх виконання, направлених на лікування цукрового діабету та постінфарктного кардіосклерозу, реабілітаційної послуги - соціально-побутовий патронаж;

- зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" здійснити корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР шляхом визначення у ній видів реабілітаційних та медичних заходів та строків їх виконання, направлених на лікування цукрового діабету та постінфарктного кардіосклерозу, реабілітаційної послуги - соціально-побутовий патронаж;

- визнати протиправною бездіяльність КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" щодо невжиття заходів для встановлення страхового випадку, що стався із ОСОБА_1, у вигляді тромбозу нижніх кінцівок, для встановлення пов'язаності тромбозу нижніх кінцівок ОСОБА_1 із травмою, яка вказана в індивідуальній програмі реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР;

- зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" вжити заходів щодо для встановлення страхового випадку, що стався із ОСОБА_1, у вигляді тромбозу нижніх кінцівок, для встановлення пов'язаності тромбозу нижніх кінцівок ОСОБА_1 із травмою, яка вказана в індивідуальній програмі реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР, за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та вказати у ІПР доставку ліків та заходів догляду додому;

- зобов'язати відповідача та направити до виконавчої дирекції у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України рішення обласного центру МСЕ щодо рекомендації позивачу полегшеної інвалідної коляски. (Відповіддю головного лікаря обласного центру МСЕ ОСОБА_2 за № 223 від 15.10.2010 підтверджене, що я маю ступінь втрати професійної працездатності - 25% у зв'язку з захворюванням на цукровий діабет, а також мені затверджена полегшена інвалідна коляска (п. 5);

- за необхідності згідно ч. 2 ст. 162 КАС України прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

По-перше, рішенням суду у адміністративній справі № 815/1919/14, яке згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 255 КАС України є обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, встановлено, що йому недоплачено страхову суму за страховий випадок.

Станом на момент набрання вищевказаним рішенням суду у справі № 815/1919/14, згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» працівники прокуратури України застраховані у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який згідно вимог ст. 1 цього Закону є страховиком. Станом на теперішній час відповідна довідка зазначена у рішенні суду по справі № 815/1919/14 до страховика, яким є Фонд, не надійшла.

Судовими рішеннями у справі № 815/1919/14 встановлено, що виплати страхових сум здійснено позивачу частково через протиправні дії роботодавця прокуратури Одеської області, та ураховуючи що станом на теперішній час відбулися зміни у законодавстві, зокрема, щодо виплати страхових сум працівникам прокуратури відповідним Фондом та умов для такої виплати - надання висновку МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого, та з урахуванням листа відповідача від 20.04.2016 року №148, є необхідність в захисті права як застрахованої особи на отримання страхових виплат в належного страховика, у зв'язку із чим довідка Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 № 001434 (серії 2-18 АГ) та витяг з акту № 224к огляду у МСЕК, на підставі якого складено цю довідку, мають бути направлені страховику, а саме, до виконавчої дирекції відділення у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (вул. І. Франка, 55, м. Одеса, 65049).

По-друге, у листі Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи від 03.09.2010 № 180 зазначено, що:

05.05.2004року, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 486 «Порядок та умови державного обов'язкового особистого страхування працівників прокуратури», обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) № 1 йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у зв'язку з захворюванням на цукровий діабет;

16.01.2007 року, у зв'язку з отриманою травмою, йому встановлено 1 групу інвалідності від загального захворювання. 29.01.2009 на підставі акту за формою Н-1 від 26.12.2008 № 1 і згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 №212 спеціалізованою травматологічною МСЕК була змінена категорія інвалідності на «трудове каліцтво» і на підставі запиту відділення ФССНВВ в Приморському районі м.Одеса від 03.02.2009 № 208 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 100 %.

Відповідно до вимог п.1.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07.04.2004 № 183, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за N 516/9115 (чинної на момент встановлення втрати професійної працездатності у відсотках та інвалідності) при підвищенні групи інвалідності внаслідок професійного захворювання, трудового каліцтва, захворювань та травм, пов'язаних з аварією на ЧАЕС, з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни, в разі виникнення більш важкого загального захворювання причина інвалідності встановлюється згідно з вибором хворого.

Відповідно «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 № 212 (чинного на момент встановлення ступеню втрати професійної працездатності) визначено, що у разі, коли трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я погіршило перебіг захворювання, яким потерпілий страждав раніше, ступінь втрати професійної працездатності визначається, виходячи із викликаних ним порушень функцій організму з урахуванням тих, що були раніше (п.1.5). У випадках, коли внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання настало різко виражене обмеження життєдіяльності, що призвело до різко вираженої соціальної дезадаптації та потреби у постійному сторонньому догляді або допомозі встановлюється 100 відсотків втрати професійної працездатності (п.3.3).

У зв'язку із викладеним позивачу було встановлено 100% ступінь втрати професійної працездатності, що викликано травмою хребта з урахуванням захворювання на цукровий діабет, яке також отримано на виробництві. І повторне визначення позивачу ступеню та причин інвалідності чинним законодавством не вимагається.

Зазначене підтверджується і листом КУ «Міська поліклініка № 20» від 07.06.2010 року №449.

Однак, як визначено чинним законодавством, під час огляду інваліда у разі погіршення перебігу виявлених в нього захворювань, потребує відображення цього в індивідуальній програмі реабілітації інваліда.

Отже, лікування та реабілітація має здійснюватися щодо позивача не тільки у сфері пов'язаною із травмою хребта, а й пов'язаною із захворюванням на цукровий діабет інсулінзалежного типу, оскільки МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності з урахуванням попереднього захворювання та травми. У зв'язку із чим, є протиправним висновок відповідача у листі від 20.04.2016 № 148, що погіршення цукрового діабету не пов'язане з травмою на виробництві.

Однак, терапія по лікуванню цукрового діабету щодо нього не здійснюється, оскільки у індивідуальній програмі реабілітації не зазначено реабілітаційних заходів та вироби медичного призначення щодо лікування цукрового діабету.

Так, у Індивідуальній програмі реабілітації інваліда (яка вперше складена після встановлення мені 100% втрати професійної працездатності - інвалідності 1 а групи у зв'язку із травмою хребта на виробництві) від 23.01.2015 № 325тр, як і у попередніх програмах реабілітації інваліда ОСОБА_1 цукровий діабет зазначений як супутня патологія та не містить заходів для його лікування.

Згідно вимог п. 2, п. 3 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 757 індивідуальна програма реабілітації інваліда (далі - індивідуальна програма) - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда. Індивідуальна програма розробляється на підставі Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р.И 1686.

Згідно п. 12, п. 14 цього Положення у разі потреби в оперативному коригуванні індивідуальної програми фахівці реабілітаційних установ можуть змінювати обсяг, строк та черговість проведення реабілітаційних заходів. МСЕК або ЛКК під час чергового огляду інваліда чи дитини-інваліда за зверненням реабілітаційної установи або у порядку нагляду за виконанням індивідуальної програми, але не рідше ніж один раз на два роки, переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індивідуальною програмою.

По-третє, згідно п. 15 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

На звернення позивача головний лікар обласного центру МСЕ ОСОБА_2 травмотологічну МСЕК (ОСОБА_4.) мені додому не направляє для встановлення страхового випадку - тромбоз ніжніх кінцівок вже 5 місяців. У листі відповідача від 20.04.2016 № 148 повідомляє, що для розгляду зв'язку тромбозу нижніх кінцівок зі страховим випадком необхідно прибути мені особисто або через довірену особу надати медичну документацію до спеціалізованої травматологічної МСЕК. Проте, як вказано вище, чинним законодавством України передбачена можливість здійснення такого огляду та складання акту за місцем перебування хворого: так, я є інвалідом 1 А групи з паралізованими нижніми кінцівками та з постійним стороннім доглядом, що унеможливлює мій рух та явку до МСЕК за їх місцезнаходженням; крім того нотаріально посвідченої довіреності на представництво моїх інтересів жодній людині я не надавав, тому така довірена особа відсутня.

Крім того, за матеріалами медико - експертної справи, перенесений гострий інфаркт міокарду, пов'язаний з травмою хребта (гострий інфаркт міокарду - страховий випадок йому потрібно кожен день вимірювати кров'яний тиск та кількість ударів серця, але обласний центр МСЕ в ІПР інваліда це не вказує.

Між тим, ІПР інваліда не містить усіх реабілітаційних заходів щодо лікування та реабілітації травми хребта, із якою пов'язане 100% втрата професійної працездатності.

З урахуванням викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач по справі надав письмові заперечення і пояснення, в яких вказав наступне.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення довідки ОблМСЕК №1 № 001434 від 19.05.2004 року, виданої на підставі акту огляду № 224к до виконавчої дирекції ФССНВПФ та направити вказану довідку і здійснити корегування ІПР з урахуванням цукрового діабету.

З цього приводу зазначаємо наступне.

14.03.2004 року на адресу ОблМСЕК № 1 від Прокуратури Одеської області надійшов запит на встановлення ступеню втрати здоров'я ОСОБА_1

19.05.2004 року ОСОБА_1 був оглянутий Обласною МСЕК № 1, згідно з актом огляду № 224к йому було встановлено 25% втрати працездатності. Основний діагноз «Цукровий діабет II середньої тяжкості субкомпенсірований. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок». На підставі цього акту огляду була видана довідка серії 2-18 АГ №001434. Інвалідність ОСОБА_5 не встановлювалась.

Зазначений огляд був обумовлений Постановою КМУ № 486 від 19 серпня 1992 року «Про затвердження порядку та умов державного обов'язкового особистого страхування працівників прокуратури». Цей порядок визначає разові дії певних органів, а саме Прокуратури Одеської області та відповідної страхової компанії «Оранта».

Вказана вище довідка була видана ОСОБА_1 для подальшого пред'явлення за

місцем роботи, для отримання страхового відшкодування.

Не отримання позивачем своєчасного страхового відшкодування знаходиться поза межами правового впливу відповідача. Оскільки, як зазначено з відповіді СК «Оранта» від 15 липня 2004 року, яка направлялась позивачу, затримка виплати була обумовлена тим, що Генеральна прокуратура України не здійснили перерахування бюджетних коштів на розрахунковий рахунок СК «Оранта».

До ФССНВПФ довідка серії 2-18 АГ № 001434 не направлялась, у зв'язку з тим, що згідно з Постановою КМУ від 08 листопада 2000 року № 1662 «Про затвердження переліку професійних захворювань», цукровий діабет не визнається професійним захворюванням.

Таким чином, не має підстав для додаткового корегування індивідуальної програми реабілітації. Рівно, як і не має правових підстав визнавати бездіяльність відповідача протиправною.

Також в позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для встановлення страхового випадку у вигляді тромбозу нижніх кінцівок. Разом з цим позивач просить здійснити дії по встановленню страхового випадку та пов'язати наявний тромбоз з травмою, якої зазнав позивач.

По цьому приводу зазначаємо наступне.

Згідно з висновком Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності № 150 від 28.07.2016 року, комісія інституту не встановила зв'язку між тромбофлебітом нижніх кінцівок та травмою хребта, яка була у 2006 році. Тромбоз (тромбофлебіт) нижніх кінцівок - є супутньою патологією, не пов'язаною з травмою хребта, тобто на підставі трудового каліцтва, отриманого у 2006 році.

Тому, підстав для корегування ІПР не має.

Таким чином, не має підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невстановлення зв'язку між тромбофлебітом нижніх кінцівок та травмою хребта, яка була у 2006 році.

Позивач в судове засідання не з'явився. У поданому адміністративному позові просив розглянути справу за його відсутності, оскільки є паралізованим лежачим інвалідом та не може прибути до суду (а/с. 13).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

З урахуванням приписів ст. 128 КАС України, зважаючи на те, що у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

14.03.2004 року на адресу ОблМСЕК № 1 від Прокуратури Одеської області надійшов запит на встановлення ступеню втрати здоров'я ОСОБА_1

19.05.2004 року ОСОБА_1 був оглянутий Обласною МСЕК № 1, згідно з актом огляду № 224к йому було встановлено 25% втрати працездатності. Основний діагноз «Цукровий діабет II середньої тяжкості субкомпенсірований. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок».

На підставі Акту видана довідка серії 2-18 АГ №001434. (т. 2 а/с. 27-28).

Дії щодо проведення огляду, на той час регулювались Постановою КМУ № 486 від 19 серпня 1992 року «Про затвердження порядку та умов державного обов'язкового особистого страхування працівників прокуратури». Цей порядок визначає разові дії певних органів, у спірних правовідносинах: Прокуратури Одеської області та відповідної страхової компанії «Оранта».

Вказана вище довідка була видана ОСОБА_1 для подальшого пред'явлення за місцем роботи, для отримання страхового відшкодування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2015 у справі №К/800/40439/14 (№ 815/1919/14) залишено без змін постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014, якою визнано незаконними дії прокуратури Одеської області щодо відкликання довідки від 17.05.2004 року №14ф-2004 про розмір середньомісячної заробітної плати та подання нової довідки від 18.08.2004 №14ф-2004 про розмір середньомісячної заробітної плати на суму 571 грн. на адресу НАСК «Оранта»; зобов'язано прокуратуру Одеської області направити довідку від 17.05.2004 року №14ф-2004 про середньомісячну заробітну плату на суму 1352,76 грн. страховику з метою розрахунку страхової суми та виплати ОСОБА_1 недоплаченої страхової суми за страховий випадок - цукровий діабет.

Між тим, постановою адміністративного суду апеляційної інстанції у цій справі одночасно підтверджено факт встановлення ОСОБА_1 втрати працездатності в розмірі 25%, що пов'язана з проходженням служби, у зв'язку із чим прокуратурою Одеської області були направлені всі необхідні документи для виплати ОСОБА_1 страхової суми, яка частково була виплачена як встановлено в рішенні суду.

Отже, рішенням суду у адміністративній справі № 815/1919/14, яке згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 255 КАС України є обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України встановлено, що ОСОБА_1 недоплачено страхову суму за страховий випадок.

Вказані обставини не підляють доведенню, відповідно до статті 72 КАС України.

Станом на момент набрання вищевказаним рішенням суду у справі № 815/1919/14, згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», працівники прокуратури України застраховані у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який згідно вимог ст. 1 цього Закону є страховиком.

Право винесення остаточного рішення, що не може бути змінено несудовим органом на шкоду особі, є невід'ємною ознакою поняття «суд» («Ван де Гурк проти Нідерландів»). Одним з найважливіших принципів норм права є принцип юридичної визначеності, який, між іншим, вимагає, що у випадку, коли суд виніс рішення у справі, питання більше не може ставитися під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід'ємною частиною «права на суд». Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення («Горнсбі проти Греції»). У іншому випадку, положення статті 6 §1 будуть позбавлені ефекту корисної дії («Бурдов проти Росії»).

З огляду на викладене, суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо не направлення до ФССНВПФ довідки серії 2-18 АГ № 001434 та не приймає їх.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо не направлення довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 № 001434 (серії 2-18 АГ), висновку та виписки з акту № 224к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акту за формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції відділення у м.Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та зобов'язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» направлення довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 від 19.05.2004 №001434 (серії 2-18 АГ), висновку та виписки з акту № 224к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акту за формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», яка виразилася у відсутності корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР, а саме: не визначення у ній видів реабілітаційних та медичних заходів та строків їх виконання, направлених на лікування цукрового діабету та постінфарктного кардіосклерозу, реабілітаційної послуги - соціально-побутовий патронаж та зобов'язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» здійснити корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР шляхом визначення у ній видів реабілітаційних та медичних заходів та строків їх виконання, направлених на лікування цукрового діабету та постінфарктного кардіосклерозу, реабілітаційної послуги - соціально-побутовий патронаж також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог п. 2, п. 3 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 757 індивідуальна програма реабілітації інваліда - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда. Індивідуальна програма розробляється на підставі Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. №1686.

Згідно п. 12, п. 14 цього Положення у разі потреби в оперативному коригуванні індивідуальної програми фахівці реабілітаційних установ можуть змінювати обсяг, строк та черговість проведення реабілітаційних заходів. МСЕК або ЛКК під час чергового огляду інваліда чи дитини-інваліда за зверненням реабілітаційної установи або у порядку нагляду за виконанням індивідуальної програми, але не рідше ніж один раз на два роки, переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індивідуальною програмою.

Медико-соціальна реабілітація хворих, інвалідів та людей похилого віку - це процес відновлення або підтримки максимально можливого рівня фізичного, психологічного та соціального статусу у даної категорії осіб (враховуючи і дітей), які втратили будь-які функції внаслідок хронічного або вродженого захворювання, оперативного втручання або травми, за допомогою координовано проведених заходів державного медичного, психологічного, соціального, педагогічного, професійного, економічного та законодавчого характеру настільки, щоб вони могли уникнути інвалідності або мати найменший ступінь втрати працездатності, пристосуватися до нових умов життя та бути інтегрованими в суспільство з досягненням соціальної та економічної незалежності та дійсного рівноправ'я при порівнянні з практично здоровими людьми.

На початку розвитку сучасного стану медико-соціальної реабілітації були Стандартні правила забезпечення рівних можливостей для інвалідів, затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 грудня 1993 р. № 48/96, які передбачають рівні стартові можливості для всіх осіб незалежно від їхнього психофізичного розвитку, здоров'я, віку, статі, соціально-економічного статусу і визначають такі цільові сфери - доступність до матеріального оточення, інформації та комунікацій, освіти, зайнятість, підтримка доходів і соціальне забезпечення, сімейне життя і свобода особистості, культура, відпочинок, спорт і релігія.

Рівні можливості інвалідів з усіма громадянами в нашій країні регламентовані Конституцією України.

Порядок та умови визначення потреб у зв'язку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності інваліда.

Медико-соціальна експертиза (МСЕ) повинна здійснюватись після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного стану, професійно-трудового прогнозу, отримання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або незворотний характер захворювання. Рішення про інвалідність ґрунтується на оцінці комплексу клініко-функціональних, соціально-педагогічних, соціально-побутових та професійних факторів. При цьому враховуються характер захворювання, ступінь вираженості порушених функцій організму, в тому числі тих, що значно впливають на працездатність, ефективність лікування та реабілітаційних заходів, стан компенсаторно-адаптаційних можливостей організму, клінічний та трудовий прогноз, здатність до соціальної адаптації, потреба в різних видах реабілітації та соціальної допомоги, особисті установки, конкретні умови і зміст праці, освіта та професійна підготовка, вік, необхідність і можливість працевлаштування.

Після прийняття експертного рішення про групу інвалідності, визначення реабілітаційного потенціалу та реабілітаційного прогнозу складається індивідуальна програма реабілітації (ІПР), де зазначаються конкретні заходи щодо реабілітації інваліда, передбачається їх послідовність, комплексність і терміни виконання, очікувані результати та критерії оцінки ефективності реабілітаційних заходів. Спеціалісти МСЕ повинні пояснити людині, якій складається ІПР, цілі, засоби, результати, що очікуються після проведення реабілітаційних заходів, та наслідки відмови від виконання ІПР.

Матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг з медичної, соціальної, трудової і професійної реабілітації, побутового та торгівельного обслуговування.

Види необхідної матеріальної, соціально-побутової і медичної допомоги інвалідам визначаються органами медико-соціальної експертизи в індивідуальній програмі реабілітації. Допомога надається за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів, Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Індивідуальна програма реабілітації є обов'язковою для виконання державними органами, підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями.

Послуги з соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби (протезно-ортопедичні вироби, ортопедичне взуття, засоби пересування, у тому числі крісла-коляски з електроприводом, автомобілі, індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові і голосоутворювальні апарати, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони та факси для письмового спілкування, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо) надаються інвалідам та дітям-інвалідам безкоштовно або на пільгових умовах за наявності відповідного медичного висновку.

З метою реалізації ст. 23 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" та відповідно до пунктів 6, 9 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 757, затверджено форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядок їх складання.

Цей Порядок визначає механізм складання форм індивідуальної програми реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів (далі - ІПР), заповнення ІПР, унесення до неї змін і результатів про виконання реабілітаційних заходів, а також підбиття підсумків виконання ІПР.

Заповнення ІПР та підбиття підсумків про її виконання здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

У разі потреби до складання окремих розділів ІПР залучаються спеціалісти закладів охорони здоров'я, органів праці та соціального захисту населення, освіти, державної служби зайнятості, цільових страхових фондів та інших органів, що здійснюють заходи з реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів.

Наказ МОЗ України № 623 від 08.10.2007 р. встановлює порядок щодо заповнення ІПР.

2.4. Пункт 11 «Клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10» заповнюється відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров'я десятого перегляду, прийнятої 43-ю Всесвітньою асамблеєю охорони здоров'я 01.01.1993 (далі - МКХ-10).

У діагнозі вказується захворювання або його ускладнення, яке призводить до обмежень життєдіяльності.

За бажанням інваліда в цьому пункті може бути виставлений лише код за МКХ-10, без зазначення повного діагнозу.

У лапках зазначається належність особи до основних нозологічних форм захворювань, визначених у Державній типовій програмі реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 р. № 1686 (з ураженням опорно-рухового апарату та центральної і периферичної нервової системи, з психічними захворюваннями та розумовою відсталістю, з ураженням органів слуху, з ураженням органів зору, з ураженням внутрішніх органів, з онкологічними захворюваннями).

2.5. Пункт 12 «Супутні захворювання» - це нозологічні форми, які етіологічно і патогенетично не пов'язані з основним захворюванням, але здатні впливати на перебіг і тяжкість основного захворювання або можливість реабілітації хворого. Зазначається назва хвороби і код за МКХ-10.

При наявності показань за супутнім діагнозом також призначаються технічні та інші засоби реабілітації згідно з Державною типовою програмою.

Наслідки хвороби класифікуються за Міжнародною класифікацією функціонування, обмеження життєдіяльності і здоров'я (ВООЗ, 2001). Обліку підлягають усі виявлені у інваліда (дитини-інваліда) обмеження життєдіяльності незалежно від того, проводяться або не проводяться реабілітаційні заходи відносно обмеження життєдіяльності.

2.6. У пункті 13 «Обмеження життєдіяльності» вказуються вид та ступінь обмежень життєдіяльності до реабілітації і після реабілітації. Вид та ступінь обмежень життєдіяльності вказуються відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 07.04.2004 № 183, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.04.2004 за № 516/9115 (із змінами).

Також для оцінки ступеня обмеження життєдіяльності та ефективності проведених реабілітаційних заходів рекомендовано використовувати стандартизовані шкали бальної оцінки при конкретній нозологічній формі.

2.7. Пункт 14 «Реабілітаційні заходи та їх реалізація» фахівці МСЕК, ЛКК заповнюють відповідно до переліків послуг, що надаються інвалідам, згідно з додатками 1-6 до постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1686 «Про затвердження Державної типової програми реабілітації інвалідів», визначаючи в кожному конкретному випадку види та форми реабілітаційних заходів та їх виконавців.

У графі «Обсяги» у відповідних розділах указуються зміст, періодичність реабілітаційних заходів.

Обсяг вказується лише відповідно до тих заходів, де це необхідно.

У графі «Термін проведення» у відповідних розділах указується термін, протягом якого повинен здійснюватись рекомендований реабілітаційний захід.

У графі «Місце проведення» у відповідні розділи вноситься запис про виконавця реабілітаційного заходу і підпис особи, яка його пропонує та визначає виконавця реабілітаційного заходу (фахівці МСЕК, ЛКК, представники державної служби зайнятості, соціальних служб, фондів тощо). Потрібно вказувати конкретний реабілітаційний заклад.

У графі «Відмітка про виконання» робиться запис «виконано» або «не виконано» виконавцем, підписується відповідальною особою і скріплюється печаткою.

Таким чином, зведення про виконання медичної реабілітації заповнюються лікарями лікувально-профілактичних закладів, професійної реабілітації, заповнюються службою зайнятості, навчальними закладами або роботодавцями, соціальної реабілітації - працівниками МСЕК та інших закладів, які надають послуги соціальної реабілітації, в тому числі забезпечують технічними засобами. У разі невиконання обсягів реабілітації, які були запропоновано, ставиться відмітка про причини невиконання.

2.7.1. Розділ 1 «Медична реабілітація» заповнюється відповідно до потреби інваліда (дитини-інваліда) в заходах медичної реабілітації. Указуються характер медичних заходів, їхня кількість, обсяг, методи та строки виконання, за необхідності із залученням до формування цього розділу в разі потреби спеціалістів закладів охорони здоров'я.

Програма медичної реабілітації заповнюється у разі, коли не вичерпаний біомедичний та особистісний реабілітаційний потенціал та у разі необхідності забезпечення інваліда базовою медикаментозною та іншими видами медичної реабілітації згідно з стандартами надання медичної допомоги, які затверджені Наказом МОЗ України за нозологічними формами. Основою для призначення медичної реабілітації є програма відновного лікування та інших медичних реабілітаційних послуг, яка складена лікарями ЛКК при направленні хворого до МСЕК. У разі необхідності оперативного втручання в супровідній документації хворого повинен бути висновок спеціалістів про наявність показань до конкретної операції.

Нейрофізіологічні механізми медичної реабілітації.

Процес реабілітації з позиції нейрофізіології розглядається як сприяння компенсаторно-пристосувальним механізмам саногенезу в інтересах організму людини як єдиної біосоціальної системи. Основні механізми саногенезу: реституція, регенерація та компенсація.

Реституція - це перший етап відновлення в гострому періоді захворювання за рахунок частково уражених та функціонально загальмованих структур. Надалі відбувається регенерація цих структур. По закінченні гострого періоду хвороби настає компенсація - заміщення втраченої функції за рахунок функціонально близьких або інших структур.

Медична реабілітація найбільш ефективна на етапах реституції та регенерації.

Максимальний рівень соціально-трудової та професійної реабілітації у осіб з обмеженими можливостями досягається за рахунок компенсації.

Класифікація установ медичної реабілітації:

- центр медичної реабілітації (ЦМР);

- реабілітаційне відділення;

- реабілітаційний кабінет (палата).

За адміністративно-територіальним рівнем:

республіканські, міжрегіональні, обласні, міжрайонні, районні, міські, відомчі.

За нозологічним профілем: монопрофільні (кардіологічні, неврологічні і т. ін.), поліпрофільні.

За реабілітаційним профілем:

- медичної реабілітації;

- комбіновані центри медичної і професійної реабілітації.

За формою надання допомоги: стаціонарні, амбулаторні (поліклінічні), денний стаціонар (напівполіклінічні).

Спеціалізовані науково-дослідні інститути:

Український НДІ медичної реабілітації і курортології МОЗ України (м. Одеса); Український державний НДІ медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України (м. Дніпропетровськ); Інститут проблем медичної реабілітації (м. Львів); Український науково-дослідний інститут протезування, протезобудування та відновлення працездатності (м. Харків).

Стаціонарний етап показаний у начальний період відновного лікування та для проведення повторних підтримуючих курсів терапії у разі необхідності.

2.7.2. Розділ 2 «Психолого-педагогічна реабілітація» заповнюється МСЕК, ЛКК з визначенням обсягу, кількості та тривалості курсів, строків виконання послуг з консультування, діагностики, патронажу, психологічної та педагогічної корекції розвитку дітей та молоді з функціональними обмеженнями з обов'язковим залученням до заповнення цього розділу фахівців органів освіти або їх уповноважених представників, відповідних психолого- і медико-педагогічних консультацій.

Психолого-педагогічний потенціал інваліда повинен оцінюватися психологом та визначатися для дітей-інвалідів. Психологічний потенціал оцінюється для всіх інвалідів.

2.7.3. Розділ 3 «Фізична реабілітація» заповнюється МСЕК, ЛКК про характер заходів фізичної реабілітації, кількість курсів із залученням до формування цього розділу відповідних фахівців лікувально-профілактичних закладів та/або центрів соціально-психологічної реабілітації для дітей та молоді з функціональними обмеженнями.

Ерготерапія - функціональне тренування, яке спрямоване на відновлення побутової самостійності (навчання навичок одягання, приготування їжі та ін.).

Кінезотерапія - лікування активними та пасивними рухами, лікувальна фізкультура.

Виділяють мобілізуючу, аналітичну, функціональну, коригуючу, пристосувальну кінезотерапію.

2.7.7. Розділ 7. «Соціальна та побутова реабілітація» - потреба в ній визначається лікарями МСЕК, ЛКК після обстеження соціально-побутових умов проживання інваліда, дитини-інваліда із залученням до формування цього розділу відповідних фахівців органів праці і соціального захисту населення, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і служб у справах неповнолітніх.

Напрямки соціальної діяльності - участь у різних видах діяльності, таких як навчальна, трудова діяльність, дозвільні заняття, різні види творчості, діяльність з власного оздоровлення, участь у роботі громадських організацій, можливості реалізувати свої цивільні права.

Напрямки соціальної діяльності аналізуються психологом або фахівцем із соціальної роботи на підставі співбесіди з хворим, психологічного дослідження й аналізу документів, представлених у бюро МСЕ. Оцінка ґрунтується на зіставленні актуального для хворого на момент огляду переліку напрямків соціальної діяльності.

Збережені і значущі напрямки соціальної діяльності можуть бути використані для активного включення інваліда в реабілітаційний процес з його соціальної адаптації й інтеграції. Водночас, міри реабілітації повинні бути спрямовані і на відновлення або надання допомоги інвалідові у формуванні й актуалізації мотивації на реалізацію тих напрямків соціальної діяльності, що були важливі для нього до захворювання і настання інвалідності.

2.7.8. Розділ II «Технічні та інші засоби реабілітації» - потреба в засобах пересування, спеціальних засобах для самообслуговування, протезних виробах; спеціальних засобах для догляду, для освіти та трудової діяльності; спеціальному фізкультурно-спортивному обладнанні та спортивному інвентарі визначається МСЕК, ЛКК на підставі медичних показань з можливим залученням до розробки цього розділу ІПР відповідних фахівців органів праці та соціального захисту населення, фахівців регіональних центрів «Інваспорт» та інших органів, які провадять діяльність у сфері реабілітації інвалідів.

Технічні засоби реабілітації - найважливіший компонент медико-соціальної реабілітації:

Функції технічних засобів реабілітації: поліпшення мобільності і стійкості; розвантаження хворого органа або суглоба; фіксація; поліпшення опори; нормалізація вагових навантажень; полегшення рухів і самообслуговування; збереження зручного положення тіла й ін.

Спеціальні властивості технічних засобів реабілітації визначаються наявністю в їхній конструкції технічних рішень, що враховують специфічні потреби інвалідів, для максимальної реалізації реабілітаційного потенціалу.

Технічні засоби реабілітації повинні мати медико-функціональну і соціальну адекватність, зменшувати обмеження життєдіяльності, сприяти відновленню здатності до самообслуговування, пересування, навчання, трудової діяльності.

Технічні засоби реабілітації повинні відповідати функціональній достатності в залежності від завдань (мобільність у квартирі, участь у виробництві, спорті). Необхідно враховувати соціальні параметри (крісло-коляска для міста і села).

Якщо інвалід потребує забезпечення двома і більше найменуваннями виробів, які згідно з «Переліком технічних та інших засобів реабілітації…» належать до однієї групи виробів, але мають відмінності у призначенні та у функції відновлення втрачених функцій органів, унаслідок чого не є взаємозамінними, він забезпечується кожним видом виробу в кількості та на строк, призначений Переліком. При двосторонньому ураженні кінцівок або молочних залоз необхідні вироби видаються на кожну з уражених частин тіла (Лист Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України № 1210/19/71-07 від 04.06.07 р.).

При наявності у інваліда вад, не пов'язаних з причиною встановлення інвалідності, але за яких необхідне забезпечення технічними засобами реабілітації, зазначається відповідний діагноз та призначаються необхідні вироби для максимального відновлення або компенсації втрачених функцій органів (Лист Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України № 289/0/15-07/19 від 27.04.07 р.).

У кожному регіоні органи соціального захисту населення повинні формувати та надавати МСЕК перелік технічних засобів реабілітації, які маються в наявності, що найменше 1 раз у квартал.

2.7.9. Розділ III «Вироби медичного призначення» - заповнюється МСЕК, ЛКК на підставі медичних показань для забезпечення компенсації обмежень життєдіяльності, а також для відновлення втрачених або набуття нових професійних знань, навичок, умінь соціальної адаптації із залученням фахівців лікувально-профілактичних установ (у разі потреби).

Пункт 15 «Реабілітаційний потенціал» - потрібне підкреслюється відповідно до наявних чинників, що характеризують реабілітаційний потенціал.

У сукупності кількісних і якісних характеристик здоров'я (від повного здоров'я до вираженого порушення функцій), життєдіяльності (від звичайної до повної бездіяльності і недієздатності, у тому числі до трудової діяльності), соціального стану (від звичайного до цілком залежного від інших людей і соціальних служб) узагальнена оцінка реабілітаційного потенціалу проводиться на підставі результатів послідовного вивчення його складових елементів (рівнів): біомедичного (саногенетичного) потенціалу, психофізіологічного потенціалу, соціально-побутового потенціалу, професійного (трудового) потенціалу, соціального потенціалу і соціально - середовищного потенціалу.

Біомедичний (саногенетичний) потенціал - можливості людини до відновлення (регенерації, репарації, реституції) або компенсації порушень в анатомо - функціональній цілісності органів, тканин, систем і організму в цілому.

Психофізіологічний потенціал - можливості використання, розвитку й адаптації збережених функціональних здібностей людини для відновлення (компенсації обмежень) соціальних навичок і звичних для нього видів діяльності.

Особистісний потенціал - можливості, здатність і спрямованість особистості активно брати участь у реабілітаційному процесі і досягати поставлених реабілітаційних завдань.

Освітній потенціал - можливості людини до оволодіння загальноосвітніми і професійними знаннями, професійними (трудовими) навичками й уміннями.

Соціально-побутовий потенціал - можливості досягнення самообслуговування і самостійності проживання і ведення особистого господарства.

Професійний (трудовий) потенціал - можливості відновлення професійного і соціально-трудового статусу або досягнення інших цілей в області трудової діяльності.

Соціальний потенціал - можливості відновлення або компенсації соціального статусу. Соціально - середовищний потенціал - можливості включення або повернення в звичні умови сімейного і громадського життя.

Реабілітаційний потенціал:

- високий - повне відновлення здоров'я, усіх звичайних для інваліда видів життєдіяльності, працездатності і соціального стану (повна реабілітація).

Можливість повернення до роботи в колишній професії в повному обсязі або з обмеженнями за висновком МСЕК, чи можливість роботи в повному обсязі в іншій професії, рівноцінній за кваліфікацією колишній професії інваліда;

- задовільний - неповне видужання із деякими проявами у вигляді помірно вираженого порушення функцій, виконання основних видів діяльності можливо з працею, в обмеженому обсязі або за допомогою технічних засобів реабілітації, часткове зниження працездатності, зниження рівня життя, потреба в соціальній підтримці і частковій матеріальній допомозі (часткова реабілітація - перехід з І або ІІ групи в ІІІ групу інвалідності).

Можливість продовження роботи у своїй професії зі зменшенням обсягу роботи або зниженням кваліфікації чи виконання роботи в повному обсязі в іншій професії, більш низької за кваліфікацією в порівнянні з колишньою професією, або роботи в інших професіях зі зменшенням обсягу роботи незалежно від їхньої кваліфікації;

- низький - повільно прогресуючий перебіг хронічного захворювання, виражені порушення функцій, значні обмеження у виконанні більшості видів діяльності, виражене зниження працездатності, потреба в постійній соціальній підтримці і матеріальній допомозі (часткова реабілітація - перехід з І групи в ІІ групу інвалідності).

Можливість повернення або пристосування до роботи в рамках своєї або іншої професійної діяльності в спеціально створених умовах;

- відсутність реабілітаційного потенціалу - прогресуючий перебіг захворювання, некомпенсуюче або різко виражене порушення функцій, неможливість компенсації або самостійного виконання основних видів діяльності, стійка часткова або повна втрата працездатності, потреба в постійному відході або нагляді і постійній матеріальній допомозі (реабілітація неможлива - стабільна інвалідність або її обтяження).

При загальній оцінці реабілітаційного потенціалу вирішальне значення має прогностична оцінка можливого результату реабілітації на вищому соціальному рівні.

Так, відновлення або компенсація на першому біомедичному рівні може бути неповною, однак завдяки, компенсаторному заміщенню й адаптації обмежень життєдіяльності, цілеспрямованості, високому рівневі домагань, особистісним резервам і іншим механізмам, можливе відновлення в повному обсязі основних форм життєдіяльності і колишнього соціального стану інваліда (у цілому реабілітаційний потенціал високий).

Недостатній реабілітаційний потенціал більш низького рівня, таким чином, може компенсуватися соціально-психологічними, технічними, соціальними і соціально -середовищними механізмами більш високого рівня, забезпечуючи тим самим повну реабілітацію інваліда.

Реабілітаційний прогноз - передбачувана імовірність реалізації реабілітаційного потенціалу і передбачуваний рівень інтеграції інваліда в суспільство. Реабілітаційний прогноз визначається не тільки рівнем і змістом реабілітаційного потенціалу, а також реальними можливостями застосування для його реалізації сучасних реабілітаційних технологій, засобів і методів.

Сприятливий - при можливості повного відновлення порушених категорій життєдіяльності і повної соціальної, у тому числі професійної інтеграції інваліда.

Відносно сприятливий - при можливості часткового відновлення порушених категорій життєдіяльності, при зменшенні ступеня їхніх обмежень або стабілізації, при розширенні здатності до соціальної інтеграції і переходу від повної до часткової соціальної підтримки і матеріальної допомоги.

Сумнівний (невизначений) - незрозумілий прогноз.

Несприятливий - при неможливості відновлення або компенсації порушених обмежень життєдіяльності, яких-небудь істотних позитивних змін в особистісному, соціальному і соціально-середовищному статусі інваліда.

У пункті 16 «Мета реабілітації» - потрібне підкреслюється.

У пункті 17 вказується дата проведення бесіди з інвалідом, законним представником дитини-інваліда.

У пункті 19 «Дата контролю за виконанням ІПР» - зазначається дата контролю за виконанням ІПР, що здійснюється не рідше одного разу на два роки і може не збігатися з датою наступного огляду інваліда (дитини-інваліда).

У залежності від етапу реабілітаційного процесу і потреби інваліда в тих або інших мірах реабілітації на момент огляду можуть розроблятися лише програма медичної і (або) психологічної реабілітації, в інших випадках тільки професійної і (або) соціальної реабілітації й ін.

Для своєчасного призначення подальших заходів реабілітації, наприклад, у випадку складання тільки медичної і (або) психологічної реабілітації і корекції ІПР бюро МСЕ організовує динамічне спостереження за ходом її реалізації, для чого визначає інвалідові контрольні терміни відвідування реабілітолога в бюро МСЕ.

При огляді інваліда в бюро МСЕ в порядку динамічного спостереження за ходом реалізації ІПР оцінюється ефективність проведених заходів, приймається рішення про показання до проведення інших етапів і мір реабілітації, ІПР уточнюється і доповнюється іншими видами і мірами реабілітації.

Конкретні терміни динамічного спостереження за реалізацією ІПР визначаються датою виконання призначених мір реабілітаційної допомоги і реабілітаційним прогнозом.

Інвалідам, групу інвалідності яким установлено без зазначення строку переогляду, та дітям-інвалідам контроль виконання ІПР та/або її корегування проводяться не рідше одного разу на два роки.

У разі згоди інваліда, дитини-інваліда (його законного представника) у пункті 20 ставиться відповідний підпис і вказується дата ознайомлення з ІПР. У разі відмови від ІПР або від її окремих розділів вказаних осіб зазначається причина відмови.

Підпис голови МСЕК (ЛКК) та печатка МСЕК (ЛКК) - ставляться при остаточному заповненні ІПР. Підбиття підсумків про виконання ІПР здійснюється МСЕК, ЛКК при черговому складанні ІПР та/або при черговому огляді інваліда, дитини-інваліда та зазначають свою думку у підпунктах 21.1- 21.7 ІПР, дають рекомендації щодо подальшої реабілітації.

Підпункт 21.1 «Обмеження життєдіяльності» - відновлено повністю, частково (поліпшення), не відновлено (без змін); погіршено. Відновлення повне передбачає повне усунення обмеження життєдіяльності. Відновлення часткове зменшення обмеження життєдіяльності: значне поліпшення - на 2 ступені, поліпшення - на 1 ступінь. Не відновлено (без змін) - рівень обмеження життєдіяльності не змінився та група інвалідності залишилася. Погіршення означає, що в процесі або в результаті курсу реабілітації ступінь обмеження життєдіяльності підвищився, що вимагає внесення коригування до ІПР.

При оцінці ефективності проведених реабілітаційних заходів необхідно враховувати показники ефективності для кожної складової частини ІПР окремо на підставі мети, яка ставилась на початку реабілітації.

Критерії ефективності медичної реабілітації для хворих:

1) повне, практично повне, часткове відновлення або вироблення замісних компенсацій рухових функцій;

2) відсутність скарг соматичного характеру, збільшення толерантності до навантажень;

3) відновлення в обсязі, що мав місце до інсульту, здатності до самообслуговування і побутової активності;

4) відновлення працездатності (раціональне працевлаштування для тяжко працюючих);

5) підвищення суми балів за бальними оцінними шкалами;

6) зниження суми балів за методикою, що базується на МКФ.

Оцінка результатів професійної реабілітації:

1) отримано нову професію;

2) підвищено кваліфікацію;

3) підвищено рівень загального (професійного) утворення;

4) підібрано відповідне робоче місце;

5) створено спеціальне робоче місце;

6) забезпечено зайнятість (повна, неповна);

7) позитивні результати відсутні.

Оцінка результатів соціальної реабілітації:

1) досягнуто здатність до самообслуговування (повна, часткова);

2) досягнуто можливість самостійного проживання;

3) забезпечено інтеграцію в родину, суспільство;

4) позитивні результати відсутні.

Оцінка результатів психолого-педагогічної реабілітації:

1) відновлена (компенсована) мотивація до навчання;

2) відновлена (компенсована) функція спілкування і контролю за своїм поводження;

3) відновлена (компенсована) мотивація до трудової діяльності;

4) реалізовано можливість одержання професійного утворення;

5) позитивні результати відсутні.

У підпунктах 21.2, 21.3 робиться відмітка про побутову та виробничу активність і про результати компенсації стану хворого технічними засобами реабілітації.

При оцінці результатів професійної реабілітації поряд з наданням даних про працевлаштування інваліда (місце роботи, професія) дається висновок про раціональність працевлаштування; пропозиції та рекомендації з поліпшення працевлаштування інваліда.

У підпунктах 21.4, 21.5, 21.6, 21.7 потрібне підкреслюється або виписується додатково.

ІПР підписують голова МСЕК (ЛКК), реабілітолог та інші члени МСЕК (ЛКК), проставляються печатка та дата заповнення ІПР.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності КУ "Одеський обласний центр медико - соціальної експертизи" по відсутності корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР та зобов'язання здійснити корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР шляхом визначення у ній видів реабілітаційних та медичних заходів та строків їх виконання підлягають задоволенню, оскільки приписами чинного законодавства визначені види необхідної матеріальної, соціально-побутової і медичної допомоги інвалідам, які повинні бути визначені та встановлені органами медико-соціальної експертизи в індивідуальній програмі реабілітації.

Правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" щодо невжиття заходів для встановлення страхового випадку, що стався із ОСОБА_1, у вигляді тромбозу нижніх кінцівок, для встановлення пов'язаності тромбозу нижніх кінцівок ОСОБА_1 із травмою, яка вказана в індивідуальній програмі реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР і зобов'язання вжити заходів для встановлення страхового випадку, що стався із ОСОБА_1, у вигляді тромбозу нижніх кінцівок, для встановлення пов'язаності тромбозу нижніх кінцівок ОСОБА_1 із травмою, яка вказана в індивідуальній програмі реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР, за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та вказати у ІПР доставку ліків та заходів догляду додому відсутні підстави з огляду на наступне.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові випадки:

- за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

- за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєн ня) за встановленими формами.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

В окремих випадках, за наявності підстав, Фонд соціального страхування від нещасних випадків може визнати страховим нещасний випадок, що стався за обставин, не визначених передбаченим частиною другою цієї статті переліком. Інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався (ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 1991 р.):

у разі виконання трудових обов'язків, а також у разі здійснення будь-яких дій в інтересах підприємства чи організації, хоча й без спеціального доручення;

по дорозі на роботу чи з роботи;

на території підприємства, організації або в іншому місці роботи протягом робочого часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи;

поблизу підприємства, організації або в іншого місця роботи протягом робочого часу, якщо перебування там не суперечило правилам внутрішнього трудового розпорядку;

під час виконання державних або громадських обов'язків;

під час виконання дій з метою рятування людського життя, охорони державної, колективної та індивідуальної власності, а також охорони правопорядку.

Окрім перелічених випадків, трудовим вважається каліцтво, отримане під час проходження виробничого навчання, практики чи практичних занять. Інвалідність внаслідок трудового каліцтва встановлюється на підставі акта про нещасний випадок, складеного за місцем роботи, або рішення суду про факт травмування на виробництві.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Професійне захворювання як причина інвалідності встанов люється МСЕК на підставі списку професійних захворювань і відповідно до висновку спеціалізованої медичної установи про наявність професійного захворювання. Список професійних захворювань та інструкцію з його застосування затверджено МОЗ, Міністерством соціального захисту населення і Міністерством праці України 2 лютого 1995 року.

Професійними захворюваннями є захворювання: що виникають під впливом хімічних факторів; промислових аерозолів; викликані дією фізичних факторів; пов'язані з фізичним перевантаженням та перенапруженням окремих органів і систем; викликані дією біологічних факторів; алергічні захворювання; злоякісні новоутворення (професійний рак).

В окремих випадках Фонд соціального страхування від нещас них випадків може визнати страховим випадком захворювання, не внесене до переліку професійних захворювань, якщо на момент прийняття рішення медична наука має нові відомості, які дають підстави вважати це захворювання професійним.

За правовим значенням для пенсійного забезпечення професійне захворювання не відрізняється від трудового каліцтва.

З огляду на викладене суд вважає, що підстави для встановлення страхового випадку у вигляді тромбозу нижніх кінцівок відсутнє, але при цьому є підстави для коригування ІПР відповідно до Наказу МОЗ України № 623 від 08.10.2007 року щодо вказаного захворювання.

Розділ II «Технічні та інші засоби реабілітації» - потреба в засобах пересування, спеціальних засобах для самообслуговування, протезних виробах; спеціальних засобах для догляду, для освіти та трудової діяльності; спеціальному фізкультурно-спортивному обладнанні та спортивному інвентарі визначається МСЕК, ЛКК на підставі медичних показань з можливим залученням до розробки цього розділу ІПР відповідних фахівців органів праці та соціального захисту населення, фахівців регіональних центрів «Інваспорт» та інших органів, які провадять діяльність у сфері реабілітації інвалідів.

Технічні засоби реабілітації - найважливіший компонент медико-соціальної реабілітації:

Функції технічних засобів реабілітації: поліпшення мобільності і стійкості; розвантаження хворого органа або суглоба; фіксація; поліпшення опори; нормалізація вагових навантажень; полегшення рухів і самообслуговування; збереження зручного положення тіла й ін.

Спеціальні властивості технічних засобів реабілітації визначаються наявністю в їхній конструкції технічних рішень, що враховують специфічні потреби інвалідів, для максимальної реалізації реабілітаційного потенціалу.

Технічні засоби реабілітації повинні мати медико-функціональну і соціальну адекватність, зменшувати обмеження життєдіяльності, сприяти відновленню здатності до самообслуговування, пересування, навчання, трудової діяльності.

Технічні засоби реабілітації повинні відповідати функціональній достатності в залежності від завдань (мобільність у квартирі, участь у виробництві, спорті). Необхідно враховувати соціальні параметри (крісло-коляска для міста і села).

Якщо інвалід потребує забезпечення двома і більше найменуваннями виробів, які згідно з «Переліком технічних та інших засобів реабілітації…» належать до однієї групи виробів, але мають відмінності у призначенні та у функції відновлення втрачених функцій органів, унаслідок чого не є взаємозамінними, він забезпечується кожним видом виробу в кількості та на строк, призначений Переліком. При двосторонньому ураженні кінцівок або молочних залоз необхідні вироби видаються на кожну з уражених частин тіла (Лист Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України № 1210/19/71-07 від 04.06.07 р.).

При наявності у інваліда вад, не пов'язаних з причиною встановлення інвалідності, але за яких необхідне забезпечення технічними засобами реабілітації, зазначається відповідний діагноз та призначаються необхідні вироби для максимального відновлення або компенсації втрачених функцій органів (Лист Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України № 289/0/15-07/19 від 27.04.07 р.).

У кожному регіоні органи соціального захисту населення повинні формувати та надавати МСЕК перелік технічних засобів реабілітації, які маються в наявності, що найменше 1 раз у квартал.

Зважаючи на викладене позовна вимога щодо зобов'язання відповідача направити до виконавчої дирекції у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України рішення обласного центру МСЕ щодо рекомендації позивачу полегшеної інвалідної коляски, підлягає задоволенню шляхом зобов'язання КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" внести до ІПР технічні та інші засоби реабілітації, зокрема, полегшену інвалідну коляску, яка була затверджена позивачу (лист № 223 від 15.10.2010 р.).

Керуючись ст. ст. 6-8, 11, 71, 86, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" щодо не направлення довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 № 001434 (серії 2-18 АГ), висновку та виписки з акту № 224к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акту за формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції відділення у м.Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" направити довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 19.05.2004 №001434 (серії 2-18 АГ), висновки та виписки з акту № 224-к огляду у МСЕК 2004 року щодо цукрового діабету, акт за формою П-4 щодо цукрового діабету ОСОБА_1 до виконавчої дирекції у м. Одесі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Визнати протиправною бездіяльність КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи", яка виразилася у відсутності корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР.

Зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" здійснити корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_1 1А групи від 23.01.2015 № 325-ТР з урахуванням порядку заповнення ІПР визначеного наказом МОЗ України № 623 від 08.10.2007 р., а саме: п. 11, п. 12, п. 13, п. 14, п. 15, п. 16, п. 17, п. 18, п. 19 (Форма індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями).

Зобов'язати КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" внести до ІПР «Технічні та інші засоби реабілітації» полегшену інвалідну коляску, яка була затверджена позивачу (лист № 223 від 15.10.2010 р.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.