Справа № 821/1858/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1858/16
11 год. 57 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

прокурора Наумової Т.О.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника 3-ї особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участі третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, що полягає у не прийнятті рішення за результатом розгляду проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність Борозенській сільській раді земельних ділянок загальною площею 670,4931 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-5312/18-16-СГ від 07.10.2016 про надання дозволу (згоди) ОСОБА_6 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 249,3552 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди із цільовим призначенням - для сінокосіння і випасання худоби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-5317/18-16-СГ від 10.10.2016 про надання дозволу (згоди) ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 56,6218 га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованої за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди із цільовим призначенням - для сінокосіння і випасання худоби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 04.07.2014 надано дозвіл Борозенській сільській раді Великоолександрівського району Херсонської області на розробку проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району, а саме: орієнтовною площею 674,0000 га (угіддя - пасовища, графа 12 за формою 6-зем); орієнтовною площею 26,0000 га (угіддя - сіножаті, графа 11 за формою 6-зем). Відділом Держгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області 08.12.2015 даний проект землеустрою погоджено. Однак у подальшому Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області листами від 11.04.2016, 03.08.2016, 11.10.2016 було відмовлено Борозенській сільській раді у затверджені проекту землеустрою. Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області у порушення вимог ч.6 ст. 123 ЗК України відмовлено Борозенській сільській раді у затвердженні проекту землеустрою листами, без прийняття відповідного рішення у вигляді наказу, що унеможливлює судове оскарження такої відмови.

Водночас наказами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07.10.2016, 10.10.2016 надано згоду ОСОБА_6, ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 249,3552 га (кадастровий номер НОМЕР_1), 56,6181 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), розташованих за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди із цільовим призначенням - для сінокосіння і випасання худоби. Відповідно до актів приймання - передачі межових знаків на зберігання, складених МПП "Агро-Експерт" та Борозенською сільською радою у процесі розробки проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району, а також даних публічної кадастрової карти України земельні ділянки площею 249,3552 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 56,6181 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) входять до складу земельних ділянок загальною площею 670,0 га, які планується передати до комунальної власності Борозенської сільської ради для створення громадських пасовищ.

Прокурор зазначає, що з моменту прийняття рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області про надання дозволу Борозенській сільській раді на розробку проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ остання набула право на розробку документації із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у комунальну власність. Накази Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 10.10.2016, від 07.10.16, яким надано згоду ОСОБА_7, ОСОБА_6 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) прийняті у порушення вимог чч. 1-3, 6, 14 ст. 123 ЗК України, ч.2 ст. 22 Закону України "Про землеустрій" та права Борозенської сільської ради на набуття у комунальну власність спірної земельної ділянки для створення громадських пасовищ. Прокурор зазначає, що відповідач, надавши сільській раді дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, бере на себе зобов'язання в майбутньому передати земельну ділянку у власність, тому надання іншим особам дозволів на розробку проектної документації на ту саму ділянку є неможливим. До територіальної громади Борозенської сільської ради входять мешканці декількох сіл, загальна чисельність мешканців ради 3424 особи, кількість великої рогатої худоби складає 1087 голів, поголів'я кіз 136 голів. За розрахунком Борозенської сільської ради територіальній громаді необхідно 892,70 га землі для створення громадських пасовищ. Ці розрахунки підтверджуються експертним висновком фахівця Біосферного заповідника "Асканія Нова" Національної академії аграрних наук. Саме для створення громадських пасовищ сільська рада вчиняє дії по передачі землі у комунальну власність їм земель державної власності. Оспорюваними наказами відповідач фактично порушив право мешканців територіальних громад Борозенської сільської ради на отримання у користування земельних ділянок для випасу великої рогатої худоби заради передачі в оренду земельних ділянок площею більше 300 га лише двом особам, які не мають ніякого поголів'я худоби.

В судове засідання прокурор та представники позивача прибули. Просять задовольнити позов.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, надало письмові заперечення, в яких зазначає, що проект землеустрою повертався сільській раді для виправлення недоліків. Сільська рада не оскаржувала правомірність відмов у затвердженні проекту землеустрою. Що стосується наказів від №21-5312/18-16-СГ від 07.10.2016, №21-5317/18-16-СГ від 10.10.2016 про надання дозволів ОСОБА_6, ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідач зазначає, що передбаченим законодавством підстав для відмови у задоволенні клопотань не було. Крім того, ці накази не є рішеннями про передачу права на земельні ділянки, а є лише одним із етапів надання земельної ділянки у користування, ніяким чином не порушують права позивача.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник 3-ї особи ОСОБА_6 прибув в судове засідання, пояснив, що ОСОБА_6 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на передачу вільної земельної ділянки у користування для сінокосіння та випасання худоби, при цьому ця ділянка є незайнятою до сих пір, про те, що на земельну ділянку був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою позивачу дізнався після звернення до сільської ради за погодженням меж ділянки. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник 3-ї особи ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, хоч ОСОБА_7 про день і час судового засідання був повідомлений своєчасно.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши прокурора, представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступні обставини.

До територіальної громади Борозенської сільської ради входять мешканці сіл Борозенське, Кучерське, Садок, П'ятихатки. Загальна чисельність мешканців ради 3424 особи, які мають велику рогату худобу (1087 голів), поголів'я кіз 136 голів. За розрахунком Борозенської сільської ради територіальній громаді необхідно 892,70 га землі для створення громадських пасовищ.

Наказом Головного управлінняДержземагенства у Херсонській області від 04.07.14 № 21-748/18-14-СГ Борозенській сільській раді Великоолександрівського району Херсонської області був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Веикооександрівського району Херсонської області, а саме: орієнтовною площею 674,0000 га (угіддя - пасовища, графа 12 за формою 6-зем); орієнтовною площею 26,0000 га (угіддя - сіножаті, графа 11 за формою 6-зем). Відділом Держгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області 08.12.2015 даний проект землеустрою погоджено.

В подальшому Борозенська сільська рада неодноразово зверталась до відповідача для затвердження проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок загальною площею 670,4931 га, але Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області відмовлялось у затверджені проекту землеустрою. Так, листом від 11.04.2016 було відмовлено у затверджені проекту землеустрою з тих підстав, що акти прийому-передачі межових знаків на зберігання не погоджені із Службою автомобільних доріг та СВК "Борозенське", не додано абриси земельних ділянок до актів приймання-передачі межових знаків.

Листом від 03.08.2016 відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою через не усунення зауважень, викладених в листі від 11.04.16, через відсутність в акті прийомки межових знаків ділянки площею 26,2870 га погодження меж з СВК "Борозенське".

При наступному зверненні 28.09.16 позивача до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, останнє листом від 11.10.2016 відмовило Борозенській сільській раді у затверджені проекту землеустрою, в листі зазначено про те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою був наданий на 8 земельних ділянок площею 674 га пасовищ та 26 га сіножать, а сільрада розробила проект на 24 ділянки, будь-яких обґрунтувань стосовно зміни кількості земельних ділянок проектом не передбачено. Також зазначено, що дозвіл на розробку проекту надано на землі запасу державної власності сільськогосподарського призначення, а проектом передбачається відведення земельних ділянок із земель запасу та резервного фонду. На момент звернення змінився керівник сільської ради, в проект зміни не внесені.

Листом від 17.11.16 відповідач відмовив сільській раді у затвердженні проекту землеустрою, посилаючись на не виправлення зауважень в повному обсязі, які були викладені у листі від 11.10.16, а саме - у документації із землеустрою відсутня інформація від компетентного органу щодо площі ділянок необхідних для випасу одиниці голови великої рогатої худоби з урахуванням особливостей ведення тваринництва на території Борозенької сільської ради; із клопотання звернувся виконком, хоч дозвіл на розробку документації надано сільській раді.

07.12.16 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою, але листом від 23.12.16 було відмовлено в задоволенні клопотання через не виправлення в повному обсязі зауважень, які викладені в попередньому листі від 17.11.16.

Водночас наказами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07.10.2016, 10.10.2016 надано згоду ОСОБА_6, ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 249,3552 га (кадастровий номер НОМЕР_1), та 56,6181 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), розташованих за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди із цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби.

Прокурор вважає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області у порушення вимог ч. 6 ст. 123 ЗК України відмовлено Борозенській сільській раді у затвердженні проекту землеустрою без прийняття відповідного рішення, що унеможливлює судове оскарження такої відмови, а накази Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яким надано згоду ОСОБА_7, ОСОБА_6 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 249,3552 та 56,6181 га прийнято у порушення вимог чч. 1-3, 6, 14 ст. 123 ЗК України, ч.2 ст. 22 Закону України "Про землеустрій" та права Борозенської сільської ради на набуття у комунальну власність спірної земельної ділянки для створення громадських пасовищ, тому звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначено в пункті 2 статті 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Такими законами, серед інших, є КАС України та Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до частини другої статті 60 КАС України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. За змістом статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на день подання позову) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, які можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. З огляду на викладене, прокурор може звертатися до суду в інтересах держави, які, в свою чергу, можуть бути пов'язані з необхідністю захисту прав державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Судом досліджено зазначені обставини та встановлено, що в даному випадку прокурор звернувся до суду для захисту порушених прав та інтересів територіальної громади на отримання земельних ділянок для випасу великої рогатої худоби, яке має соціальне значення. Стаття 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає місцеве самоврядування як гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст. 10 Закону). Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 3, 5 ст. 16 Закону).

Згідно ч.5 ст.83 ЗК України територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Відповідно до чч. 1-3 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Ч. 6 ст. 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно ч. 10 ст. 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Ч.ч. 13, 14 ст. 123 ЗК України встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Враховуючи викладене, з моменту прийняття рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області про надання дозволу Борозенській сільській раді на розробку проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району остання набула право на розробку документації із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки.

Прокурор та позивач в межах розгляду даної судової справи не оскаржують наявність або відсутність підстав для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у листах від 11.04.16, 03.08.16, 11.10.16, 17.11.16. Позовні вимоги прокурора та позивача грунтуються на тому, що Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області у порушення вимог ч. 6 ст. 123 ЗК України відмовлено Борозенській сільській раді у затвердженні проекту землеустрою без прийняття відповідного рішення, що унеможливлює судове оскарження такої відмови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно.

Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Відповідач при вирішенні питань у галузі земельних відносин, віднесених Конституцією України та законами України до його компетенції, є суб'єктом владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, приймаючи при цьому рішення за формою, передбаченою Положеннями про Головне управління Держгеокадастру в області.

Згідно п. 9 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14 (діюче до 08.11.16), головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Аналогічні приписи містить Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.09.16 № 333 (набуло чинності 15.11.16), в п. 8 якого зазначено, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. А в п. 10 Положення вказано, що начальник Головного управління, зокрема, здійснює керівництво Головним управлінням, є відповідальним за організацію та результати його діяльності; підписує накази Головного управління.

Суд наголошує, що ст.123 Земельного кодексу України встановлений імперативний припис щодо строку розгляду заяв та видів рішень, які зобов'язаний прийняти за наслідками розгляду таких заяв орган, уповноважений на розпорядження земельними ділянками. Тобто, коли відповідачем вчиняються певні дії на виконання відповідних норм законодавства та здійснення наданих йому повноважень, в тому числі при затвердженні проекту землеустрою або при відмові в його затвердженні, вони повинні мати форму наказу. Відповідь, надана відповідачем у формі листа, не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії та не встановлює для відповідного суб'єкта жодних прав та обов'язків.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем не приймалось рішення у формі наказу про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки в оренду допущено бездіяльність, оскільки за наслідками розгляду декількох клопотань Борозенської сільської ради за період починаючи з 11.04.16 по день розгляду справи відповідачем протягом установленого ч.6 ст.123 Земельного кодексу України строку не прийнято жодного передбаченого законодавством рішення. Тобто, відповідач не вчинив дії щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, а допустив бездіяльність по розгляду клопотання стосовно такого затвердження. Суд вважає, що вказана бездіяльність суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому є протиправною.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не спростовано установлених в ході судового розгляду обставин щодо не прийняття за заявами сільради передбаченого законодавством рішення.

Слід звернути увагу на те, що суд не може перебирати на себе повноваження відповідача, вирішуючи замість нього, які рішення він повинен приймати та перевіряти наявність передбачених ст.123 Земельного кодексу України підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, але не позбавлений можливості зобов'язати останнього розглянути спірне питання про затвердження проекту землеустрою та прийняти за результатами такого розгляду рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що саме зазначеною бездіяльністю порушено права та інтереси позивача, тому належним способом захисту таких прав є визнання протиправною його бездіяльності. Для належного захисту прав позивача, обставини порушення яких установлено в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне на підставі ст.ст.11, 162 КАС України вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про зобов'язання відповідача розглянути заяву Борозенської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність земельних ділянок площею 670,4931 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та прийняти за наслідками розгляду цієї заяви одне із рішень, передбачених ст.. 123 Земельного кодексу України.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 07.10.2016, 10.10.2016, якими надано згоду ОСОБА_6, ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 249,3552 га (кадастровий номер НОМЕР_1), 56,6181 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), розташованих за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, суд зазначає наступне. Громадяни мають право орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Передача вказаних земель в оренду здійснюється на підставі проекту відведення. Замовником робіт з виготовлення проекту відведення земельної ділянки виступає, відповідно, громадянин. Громадянин укладає договір оренди на використання пасовищ із земель запасу чи резервного фонду, залежно від розташування цих земель, із органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади. У разі передачі земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення (частина четверта статті 16 Закону України "Про оренду землі". Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача. Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на оренду чи власність на земельну ділянку. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суди повинні встановити, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, убачається, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Сільська рада оспорює рішення ГУ Держгеокадастру, оформлені наказами, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки для тих суб'єктів, яким його адресовано. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника земельної ділянки), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними рішеннями не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом. Посилання прокурора та позивача на порушення прав та інтересів сільської ради є безпідставними, оскільки зазначені рішення не стосуються безпосередньо позивача.

Крім того суд вважає, що оскаржувані накази не можуть порушувати права сільради, оскільки ними не вирішувались питання про передачу третім особам земельних ділянок в оренду. Дозвіл ще не означає право власності або користування, а лише засвідчує намір, не більше. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду не створює права на її отримання в оренду поза встановленою законодавством процедурою.

Після прийняття відповідачем оспорюваних наказів треті особи ще не набули права оренди спірних ділянок, для цього вони мають вжити певні заходи, які передбачено для укладання договорів оренди. При цьому, згідно з Державним земельним кадастром, земельні ділянки, право на оренду якої оформляються третіми особами, та які увійшли до проекту землеустрою позивача, юридично та фактично вважаються вільними. Тому підстав для відмови їм у прийнятті клопотань та наданні дозволів у відповідача не було. Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що "відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку". Отже, законом унормовано виключний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Той факт, що на запитувані третіми особами земельні ділянки вже був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільраді, не є підставою відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Положення Земельного кодексу України не встановлюють жодних обмежень щодо надання таких дозволів, крім випадків визначених положеннями пункту 3 ст.123 Земельного кодексу України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, відповідач має право видати двом різним особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї земельної ділянки.

У задоволенні вимог про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 10.10.16 та 07.10.16 про надання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі суд відмовляє.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Судовий збір відшкодовується прокурору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11,94,159-163,167 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не прийняття передбаченого ст. 123 Земельного кодексу України рішення за результатом розгляду проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність Борозенській сільській раді земельних ділянок загальною площею 670,4931 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву Борозенської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у комунальну власність Борозенській сільській раді земельних ділянок загальною площею 670,4931 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення для створення громадських пасовищ за межами населених пунктів на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та прийняти одне із рішень, передбачених ст. 123 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Прокуратури Херсонської області 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 січня 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.2.1