Справа № 804/3883/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 р. Справа № 804/3883/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Свінухова О.В. Колупаєва О.В. Колупаєва О.В., Петрашко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточнень від 07.10.2016 року, просить:
- підтвердити право ТОВ «Юмін» (код 34823177) на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, відображеного у рядку 23.2 декларації з ПДВ за вересень 2015 року на суму 1 750 371,00 грн;
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представники відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, надали до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначили, що ТОВ «Юмін» здійснює операції за наслідками яких бажає отримати від виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності, а саме: шляхом відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість. Вищезазначені факти свідчать про те, що єдиною метою укладених угод між ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско Ресурси» і ТОВ з II «Кольорові метали» є штучне створення податкового кредиту з ПДВ та одержання економічного ефекту у вигляді відшкодування ПДВ з бюджету. 3 огляду на викладене ДПІ у Жовтневому районі вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що вимога позивача про зобов'язання надати до Управління державного казначейства у Дніпропетровському районі Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 750 371,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок ТОВ «Юмін» є передчасною, адже фактично порушення права позивача на отримання зазначеної суми бюджетного відшкодування з ПДВ з боку Дніпропетровської ОДПІ станом на час звернення до суду та розгляду справи, не має, у зв'язку з чим у задоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
За результатами даної перевірки складено акт від 04.12.2015 року № 3958/15-2/34823177 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Юмін» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2015 року.»
Згідно з висновками вказаного акту, в порушення вимог п. 200.4 ст. 200 ПК України у ТОВ «Юмін» відсутнє право на отримання суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображеної у рядку 23.2 декларації з ПДВ за вересень 2015 року у розмірі 1 750 371,00 грн.
Таким чином, податковий орган вважає, що позивачем не підтверджено право на отримання бюджетного відшкодування в сумі 1 750 371,00 грн., задекларованій у декларації з ПДВ за вересень 2015 року.
Причиною виникнення від'ємного значення є : здійснення експортних операцій, а саме коалін хімічного збагачення, піски природні, концентрат цирконовий ернистий, концентрат ставролітів, концентрат ільменітів, концентрат-дістен-сіліманітовий зернистий, які згідно чинного законодавства оподатковуються податком за ставкою «0». Відсоток експортних операцій у середньому складає - 99,6%.
Також, податковим органом встановлено, що основними покупцями у вересні 2015 року були контрагенти-нерезиденти «АВІСМА», АО «КНАУФ ПЕТРОБОРД», ЗАТ «УргаКерам», ЗАТ «Добрушский фарфоровий завод», ТОВ «ХІМЕКСПОРТ», ТОВ ПКФ «Кубаньфарфор», ТОВ «Самарський Стройфарфор», ВАТ «ОСВ «Стекловолокно», ЗАТ «Нефрит-Кераміка» та інші.
Зі змісту акта перевірки позивача, встановлено, що висновки відповідача про відсутність у ТОВ "Юмін" права на бюджетне відшкодування ґрунтуються на наступному.
Виробниками експортованих ТОВ "Юмін" товарів є ТОВ "Проско Ресурси" (каолін) та ТОВ з ІІ "Кольорові метали" (концентрати руд кольорових металів: ільменітового, дистен - силіманітового, ставролітового та рутилового), які для ТОВ "Юмін" є пов'язаними особами, а саме: директор ТОВ "Проско Ресурси" Лобач Олександр Леонідович одночасно є директором ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат", ТОВ "ДВС Компані ЛТД", ТОВ II "Адресъ", ТОВ "Юкрейн мінералс". Засновниками ТОВ "Проско Ресурси" є ТОВ "Юкрейн Мінералс" (99,74%) та ТОВ II "Адресъ" (0,26%). Засновниками ТОВ "Юмін" є ТОВ "Юкрейн Мінералс" (99%), ТОВ II "Адресъ" (1%). ТОВ "Юкрейн Мінералс" також є засновником ТОВ II "Адресъ", ТОВ "Проско Ресурси", ТОВ "Юмін".
У грудні 2014 року ТОВ "Юмін" придбало у ТОВ "Проско Ресурси" основні засоби (виробниче обладнання для добування каоліну) на загальну суму 15170160,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2528360,00 грн., які в цьому ж періоді надані ТОВ "Проско Ресурси" в оренду. При цьому, серед видів діяльності ТОВ "Юмін" відсутній такий вид діяльності як "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна". При виїзді на місце розташування вказаних основних засобів фахівцями ДПІ встановлено, що це обладнання ТОВ "Проско Ресурси" використовує для здійснення основного виду діяльності - добування каоліну.
Відповідно до умов укладених ТОВ "Юмін" експортних договорів фактичними відправниками експортованої продукції є ТОВ "Проско Ресурси" та ТОВ з II "Кольорові метали". Тобто, в даному випадку ТОВ "Юмін" виступає посередником, оскільки не здійснює, виробництво продукції та не є фактичним відправником товару.
Згідно з висновками податкового органу вищезазначені факти свідчать про те, що єдиною метою укладення угод між ТОВ "Юмін", ТОВ "Проско Ресурси" та ТОВ з II "Кольорові метали" є штучне створення податкового кредиту з ПДВ та одержання економічного ефекту у вигляді відшкодування ПДВ з бюджету.
Як зазначено податковим органом, ТОВ "Юмін" здійснює експорт товарів, походження яких не встановлено. Отже, для визнання права ТОВ "Юмін" на одержання бюджетного відшкодування необхідно більш детальне дослідження постачальників на походження товару.
Основними постачальниками позивача є ТОВ "Проско Ресурси" та ТОВ з ІІ "Кольорові метали" .
Так, у вересні 2015 року ТОВ "Юмін" здійснював придбання коаліну у ТОВ "Проско Ресурси" на підставі договору поставки від 29.04.2013 №73/13ПР та згідно специфікації на постачання товару в вересні 2015 року.
Товар відпущений на підставі видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Також господарські відносини між підприємствами відбувались на підставі договору відповідального зберігання, так між ТОВ "Юмін" (поклажодавець) з ТОВ "Проско Ресурси" (зберігач) укладений договір відповідального зберігання від 30.11.2012 № 312/12 ПР, на підставі якого ТОВ "Проско Ресурси" зобов'язалося на замовлення позивача зберігати товар. Вказаними обставинами обумовлюється відвантаження товару кінцевому споживачу (імпортеру) саме контрагентом - продавцем позивача - ТОВ "Проско Ресурси".
З матеріалів справи судом встановлено, що 05.03.2014 між ТОВ з ІІ "Кольорові метали" (продавець) та ТОВ "Юмін" (покупець) укладений договір купівлі - продажу № 462, на підставі якого першим було реалізовано позивачеві у спірний період товар: концентрат ільменітовий, ставролітовий, концентрат дистен - силіманітовий КДСЗ, що підтверджується видатковими накладними, копії
На підтвердження проведення позивачем оплати на користь ТОВ з ІІ "Кольорові метали" позивачем надані платіжні доручення про здійснення оплати з рахунку ТОВ "Юмін", на користь ТОВ з ІІ "Кольорові метали" які містяться в матеріалах справи.
Як встановив податковий орган під час перевірки, розбіжності між задекларованими зобов'язаннями та податковим кредитом ТОВ з ІІ "Кольорові метали", ТОВ "Проско Ресурси" з показниками ТОВ "Юмін" відсутні.
Вказаний товар позивачем в подальшому відвантажений на експорт на підставі зовнішньоекономічних контрактів, які містяться в матеріалах справи , що підтверджується вантажно - митними деклараціями, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, та досліджені в судовому засіданні.
Проте, відповіді так і не отримала про підтвердження факту митного оформлення товарів в режимі «експорт».
Встановивши обставини справи, дослідивши норми чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Частиною 1 ст. 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 43 ГК України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь - яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Главою 15 Митного кодексу України врегульоване питання експорту товарів. Згідно зі ст. 82 Митного кодексу України експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.
Згідно з п.п. 14.1.36, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Відповідно до п. 135.1 ст.138 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротньо фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Так, відповідно до ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, п. (б) названої статті - дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.
Відповідно до п. 32. Постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 21 травня 2012 року, якщо митне оформлення товарів здійснювалося з використанням електронної митної декларації (митної декларації, заповненої у звичайному порядку, тимчасової митної декларації, періодичної митної декларації, додаткової декларації), не пізніше наступного робочого дня після її оформлення така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка її оформила, Держмитслужбою надсилається ДПС.
Повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, які поміщені у митні режими, визначені абзацом третім пункту 30 цього Положення засвідчене електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи Держмитслужби, надсилається Держмитслужбою ДПС.
Електронна митна декларація, а також повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України надсилаються Держмитслужбою ДПС в узгоджених ними форматах за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.
Всі операції щодо експортування продукції та її декларуванні були оформлені ТОВ «Юмін» відповідно до вищевказаних вимог Податкового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів Україні № 450 від 21 травня 2012 року, що підтверджується відповідними додатками, які містять зведенні таблиці з усією необхідною інформацією.
Крім того, викладене повністю підтверджується засобами інформаційно- телекомунікаційних систем, засвідчених електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи Держмитслужби.
У відповідності до п. 195.1.1 ст. 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з експорту товарів (супутніх послуг), якщо їх експорт підтверджений митною декларацією, оформленою відповідно до вимог митного законодавства
Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
З наведених норм чинного законодавства випливає, що оскільки експортні операції є об'єктом обкладання ПДВ, експортер має право на бюджетне відшкодування сум ПДВ, сплачених постачальникам. Порядок визначення суми, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків врегульовані ст. 200 Податкового кодексу України.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України).
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті ПК України, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу (п. 200.4 ст. 200 ПК України).
Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано у статті 200 Податкового кодексу України.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 ПК України).
До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (п.200.8. ст. 200 ПК України).
Пунктом 200.19 ст. 200 ПК України визначені критерії платників податку, одночасна відповідність яким є підставою для внесення заяви про повернення суми бюджетного відшкодування такого платника до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, зазначеного у підпункті «а» підпункту 200.7.1 пункту 200.7 цієї статті.
Право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку мають платники податку, які відповідають одночасно таким критеріям: не перебувають у судових процедурах банкрутства відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; юридичні особи та фізичні особи - підприємці, включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і до цього реєстру стосовно них не внесено записів про: а) відсутність підтвердження відомостей; б) відсутність за місцезнаходженням (місцем проживання); в) прийняття рішень про виділ, припинення юридичної особи, підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; г) визнання повністю або частково недійсними установчих документів чи змін до установчих документів юридичної особи; ґ) припинення державної реєстрації юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та стосовно таких осіб відсутні рішення або відомості, на підставі яких проводиться державна реєстрація припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; мають необоротні активи, залишкова балансова вартість яких на звітну дату за даними податкового обліку перевищує у три рази суму податку, заявлену до відшкодування, або отримали терміном на один рік від банківської установи, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, фінансову гарантію, що діє з дня подачі відповідної заявки про повернення суми бюджетного відшкодування (у разі якщо за результатами перевірки встановлено порушення норм податкового законодавства в частині зайво заявлених сум податку до бюджетного відшкодування, така фінансова гарантія має бути продовжена додатково на термін до двох років), а також: а) здійснюють операції, до яких застосовується нульова ставка (питома вага яких протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів (місяців) сукупно становить не менше 40 відсотків загального обсягу поставок (для платників податку з квартальним звітним періодом - протягом попередніх чотирьох послідовних звітних періодів) або б) здійснили інвестиції в необоротні активи у розмірах не менше ніж 3 мільйони гривень протягом останніх 12 календарних місяців. Платникам податку, які отримали право на автоматичне бюджетне відшкодування виходячи із цього критерію, сума такого відшкодування сукупно не може перевищувати суму податку, сплачену у складі вартості придбаних (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України)/споруджених необоротних активів незалежно від того, чи були вони введенні в експлуатацію; не мають податкового боргу.
Відповідачем під час розгляду справи не доведена невідповідність ТОВ «Юмін» вищенаведеним критеріям.
Позивачем на підтвердження здійснення експортних операцій надані суду вантажно - митні декларації на вивезення товару, які оформлені відповідно до вимог глави 40 Митного кодексу України, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства судом відхиляються доводи податкового органу, що оскільки ТОВ "Юмін" виступає посередником, з огляду на те, що не здійснює виробництво продукції та не є фактичним відправником товару, метою його діяльності є штучне створення податкового кредиту з ПДВ та одержання економічного ефекту у вигляді відшкодування ПДВ з бюджету, оскільки чинне господарське та податкове законодавство не забороняє суб'єктам господарювання виступати посередниками між виробником та кінцевим споживачем товару, якщо таке посередництво має своїм результатом отримання прибутку перших двох та задоволення споживчих потреб останнього у такому ланцюгу.
Щодо доводів відповідача про відсутність у підприємства ТОВ "Юмін" такого виду діяльності, як "надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", що унеможливлює передачу останнім майна (основних засобів) в оренду та свідчить про придбання основних засобів у ТОВ "Проско Ресурси" у грудні 2014 року задля іншої мети, суд зазначає наступне.
Відповідно до, п. 5.1 Статуту ТОВ «Юмін» від 2011 року, копія якого міститься в матеріалах справи, визначено, що у відповідності з предметом і головними цілями створення та діяльності товариство здійснює діяльність у напрямках, серед яких встановлено також «торгівля нерухомістю, послуги по придбанню, реалізації, обміну, обліку, оренди нерухомості та іншого майна».
Крім того такі доводи судом до уваги не приймаються, з огляду на те, що можливість або неможливість позивача здавати в оренду майно в даному випадку безпосередньо не стосується заявленої суми до бюджетного відшкодування, оскільки така сума утворилася внаслідок експортних операцій позивача з реалізації товару, а не із суми послуг за надання в оренду майна.
Так, згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За наведених обставин ТОВ «Юмін» правомірно реалізував, надане чинним законодавством, право на нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Щодо вимоги про зобов'язання Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області надати до Управління державного казначейства у Дніпропетровському районі Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 750 371,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок ТОВ «Юмін», суд зазначає наступне.
У відповідності до норм п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.
Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Судом встановлено, що станом на дату розгляду справи Дніпропетровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не було здійснено передбачених законодавством заходів щодо відшкодування ТОВ «Юмін» податку на додану вартість у сумі 1 750 371,00 грн.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зобов'язати Дніпропетровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підготувати та направити до органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін» в розмірі 1 750 371,00 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова