Справа № 753/22159/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у в м.Києві на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку її пенсії; зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993 року) у розмірі 80% заробітної плати з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну працю в органах державної служби, індексації заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 28.03.2014 року № 64, яка видана Державною фінансовою інспекцією України.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з цим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.8 ст.183-2 КАС України, апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, згідно Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 80 % від суми її заробітної плати за останнім місцем роботи перед призначенням пенсії.

03 листопада 2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди за сумлінну працю в органах державної влади.

Однак, листом № 17149/14/М-1360 від 09.11.2016 року Лівобережним об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено у здійснені перерахунку і визначені розміру пенсії з врахуванням виплати індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати не передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу» як складова заробітної плати державного службовця, тому зазначені виплати не враховуються для обчислення пенсії.

Відмова УПФУ є предметом даного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій посадових осіб ПФУ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723 (далі - Закон №3723), пенсія державним службовцям призначається від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» (Закон №108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, в структуру заробітної плати входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.2 ст. 33 Закону №3723, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, відповідно до якої, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори)до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховується: сума витрат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності зазначеним Законом, з яких згідно цього Закону були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховуються внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, висновок відповідача про те, що вказані виплати не враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії державного службовця, - є помилковим, тому відмова в перерахунку пенсії із врахуванням таких виплат є протиправною.

Так, із довідки Державної фінансової інспекції України № 64 від 28.03.2014 року вбачається, що до заробітної плати позивачки за період з березня 2012 року по лютий 2014 року включені, зокрема, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати грошові винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, які не були враховані при розрахунку її пенсії позивача, при цьому, на всі види виплат, що включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р., з прийняттям якого втратили чинність норми закону щодо перерахунку пенсій державним службовцям, є в даному випадку недоречним, оскільки, як встановлено судом, пенсія позивачці призначена у невірному розмірі з самого початку, а тому має бути перерахована.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у в м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.