Справа № 826/6549/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2017 року № 826/6549/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "БУМІРАНГ"
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "БУМІРАНГ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

24.05.2016 позивачем було подано уточнений адміністративний позов, який прийнятий судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно розірвав в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів від 09.02.2016 №2, що стало наслідком протиправної відмови у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за березень, квітень 2016 року.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "БУМІРАНГ" (6) зареєстровано Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 18.12.2015 та перебуває на обліку у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.04.2016.

09.02.2016 між ПП "БУМІРАНГ" та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було укладено договір № 2 про визнання електронних документів (реєстраційний номер ), предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 розділу 3 даного договору, орган зобов'язаний: забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків.

Крім того, в пункті 4 розділу 6 договору зазначено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

18.04.2016 приватне підприємство "БУМІРАНГ" засобами телекомунікаційного зв'язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України надіслало податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року із додатком 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), які відповідно до квитанцій №1 не були прийняті, а саме в квитанціях зазначено наступне: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 18.04.2016 в 00:26:53; документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, можливо розірвано договір про визнання електронної звітності.

16.05.2016 приватне підприємство "БУМІРАНГ" засобами телекомунікаційного зв'язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України надіслало податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року із додатком 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), які відповідно до квитанцій №1 не були прийняті, а саме в квитанціях зазначено наступне: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 16.05.2016 в 20:17:47; документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, можливо розірвано договір про визнання електронної звітності.

Приватне підприємство "БУМІРАНГ", не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулося з відповідним позовом до суду.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису (пп. 19-1.1.44 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011 (далі - Інструкція №233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Відповідно до пункту 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів встановлено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів, відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідач своєї позиції щодо позовних вимог та письмових заперечень (пояснень) суду не надав.

Доказів того, що позивач повинен був надати до відповідача новий посилений сертифікат (сертифікати) відкритого ключа замість скасованих суду надано не було.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: 10) місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Позивачем на підтвердження знаходження ПП "БУМІРАНГ" за своєю юридичною адресою: 01025, м. Київ, вул. Десятинна, 10 було надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.04.2016, договір №32/2015 суборенди нежитлових приміщень від 08.12.2015, укладений із ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» із строком дії на 12 місяців, акт прийому-передачі об'єкту оренди за Договором суборенди нежитлових приміщень №32/2015 від 08.12.2015 та квитанції до прибуткових касових ордерів №1/2015 від 25.12.2015, №2/2015 від 26.01.2016, №3/2016 від 25.02.2016, №4/2015 від 25.03.2016, №5/2015 від 25.04.2016, №6/2015 від 25.05.2016, №7/2015 від 25.06.2016.

Відповідачем жодних доказів (належних) щодо відсутності ПП "БУМІРАНГ" за своїм місцезнаходженням суду надано не було, отже, місце реєстрації позивача не змінювалося, а доказів того, що позивач мав подавати новий посилений сертифікат відповідач не надав, як і не надав рішення суду про зміну або розірвання договору через істотні порушення позивачем умов договору.

Відтак, були відсутні будь-які підстави для розірвання договору в односторонньому порядку, які передбачені договором чи Цивільним кодексом України.

Відтак, у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві не було підстав для розірвання договору з позивачем в односторонньому порядку з підстав передбачених умовами договору, а умов передбачених законом для відповідного розірвання договору відповідач також не дотримався.

Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 09.02.2016 №2 підлягає задоволенню.

Крім того, приватним підприємством "БУМІРАНГ" було надіслано засобами телекомунікаційного зв'язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України податкову звітність з податку на додану вартість, яка не була прийнята, а саме:

- 18.04.2016 податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року із додатком 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), які відповідно до квитанцій №1 не були прийняті, а саме в квитанціях зазначено наступне: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 18.04.2016 в 00:26:53; документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, можливо розірвано договір про визнання електронної звітності;

- 16.05. 2016 податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року із додатком 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), які відповідно до квитанцій №1 не були прийняті, а саме в квитанціях зазначено наступне: документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 16.05.2016 в 20:17:47; документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, можливо розірвано договір про визнання електронної звітності.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно із вимогами пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлений перелік обов'язкових реквізитів, які повинна містити податкова декларація та за відсутності яких документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідачем доказів того, що податкова звітність з податку на додану вартість за березень, квітень 2016 року, подана ПП "БУМІРАНГ", не відповідає вимогам пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України суду надано не було.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що податкова декларація вважається прийнятою виключно за умови її відповідності статтями 48 і 49 Податкового кодексу України, крім того прийняття такої звітності є обов'язком відповідача, а не правом, в той час, як подання декларації або особисто, або поштою, або засобами електронного зв'язку є правом вибору платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова звітність з податку на додану вартість за березень, квітень 2016 року, подана ПП "БУМІРАНГ" засобами телекомунікаційного зв'язку не була прийнята відповідачем у зв'язку із тим, що договір про визнання електронної звітності було розірвано.

Водночас, судом встановлено, що такі твердження контролюючого органу, які зафіксовані в квитанціях №1 від 18.04.2016 та №1 від 16.05.2016 спростовуються матеріалами даної справи, які свідчать про протиправність дій відповідача щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 09.02.2016 №2.

Відповідно до пунктів 49.13 та 49.14 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 09.02.2016 №2.

3. Вважати прийнятою та зареєстрованою звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року від 18.04.2016, звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за березень 2016 року від 18.04.2016 днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, а саме: 18.04.2016.

4. Вважати прийнятою та зареєстрованою звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року від 16.05.2016, звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 16.05.2016 днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, а саме: 16.05.2016.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов