Справа № 359/9685/16-а
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/9685/16-а
Провадження № 2-а/359/88/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільський міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

6 грудня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла вище зазначена позовна заява з проханням: зобов'язати відповідача призначити їй наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з дати подання нею заяви, а саме з вересня 2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні вона звернулася до відповідача із заявою про призначення їй наукової пенсії відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Вважає, що відповідач протиправно порушив її право на призначення наукової пенсії з підстав відсутності документів, які б стверджували, що підрозділи в яких вона працювала є саме науковими.

В судовому зсіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. В своїх письмових запереченнях зазначив, що управлінням на законних підставах було відмовлено позивачеві в призначенні наукової пенсії, оскільки, документів, які б стверджували, що підрозділи в яких працювала позивач є саме науковими, остання не надала.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали позову, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження, про що постановив відповідну ухвалу.

Перевіривши доводи представника позивача та представника відповідача, а також дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суддя дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Крім того, згідно до вимог ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року позивач звернулася до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Київської області з заявою про призначення їй наукової пенсії відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Листом від 07.09.2016 року № 8899/03, відповідач відмовив позивачеві в призначенні наукової пенсії, оскільки остання до своєї заяви не надала документів,/ які б стверджували її роботу в наукових підрозділах, оскільки для визначення права на перепризначення наукової пенсії після 01.01.2004 року є документальне підтвердження того, що робота на зазначених посадах тривала саме у наукових підрозділах.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.1981 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Проектно-конструкторське технологічне бюро Головнафтопостачзбуту УРСР на посаду провідного інженера сектору генеральних планів. Проектно-конструкторське-технологічне бюро організоване у 1968 році діяло на підставі Загального положення про науково-дослідні, конструкторські, проектно-конструкторські і технологічні установи, займалося проектно-пошуковими та проектно-конструкторськими роботами, які згідно з ст.1 Закону України «Про науково та науково-технічну діяльність» віднесені до науково-технічної діяльності та становили понад 70 відсотків загального річного обсягу виконуваних ПКТБ робіт.

20.04.1981 року ОСОБА_1 була звільнена з даної посади за власним бажанням. 20.07.1981 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду ведучого інженера сектору генпланів.

В 1985 році розпорядженням Ради міністрів СРСР від 17.12.1985 року № 2601р ПКТБ було перетворено в Державний Інститут по проектуванню автозаправних станцій, об'єктів збереження та транспортування нафтопродуктів «Укрдіпронафтотранс», який продовжив займатися проектно-пошуковими та проектно-конструкторськими роботами. 23.02.1987 року ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника начальника сектору генпланів. 10.06.1988 року ОСОБА_1 переведена на посаду провідного інженера сектору генпланів. 01.12.1988 року переведена на посаду начальника диспетчерського сектору 11 ланово-виробничого відділу. 03.05.1989 року переведена на посаду провідного інженера відділу інженерних пошуків та генпланів. 02.02.1990 року переведена на посаду начальника групи. 01.11.1993 року призначена на посаду головного спеціаліста. 05.06.1998 року призначена на посаду начальника відділу генпланів.

15.12.1998 року ОСОБА_1 розпорядженням Ватутінського РУСЗН № 45237 було призначено пенсію за віком на загальних підставах.

13.09.2002 року розпорядженням Деснянського районного управління Пенсійного Фонду України ОСОБА_1 було призначено пенсію як науковому працівнику відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Зазначені посади, на яких позивач працювала, включені до затвердженого Постановою КМУ за № 1571 від 22.11.2001 року переліку посад наукових працівників підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» за № 1977-ХІІ від 13.12.1991 року.

Правовий статус наукового працівника, його пенсійне забезпечення та соціальний захист визначено Законом № 1977-ХІІ.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що науковий працівник - це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

У преамбулі Закону № 1977-XII наголошується, що він визначає засади функціонування і розвитку науково-технічної сфери, створює умови для наукової і науково-технічної діяльності, а стаття 24 названого Закону свідчить про її безпосередню спрямованість на досягнення такої мети вже у самій назві - «Пенсійне забезпечення та соціальний захист наукового працівника». Зазначена стаття унормовує право на підвищені пенсії для осіб, які мають відповідний стаж наукової роботи, встановлює спеціальний порядок нарахування таких пенсій, а також умови обчислення наукового стажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1977-XII держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому працівнику призначається при досягненні пенсійного віку, зокрема, жінкам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Частиною восьмою вищезазначеної статті встановлено, що перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 Закону № 1977-XII.

Також відповідно до ст. 1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» наукова (науково-дослідна, науково-технологічна, науково-технічна, науково-практична) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, утворена в установленому законодавством порядку, для якої наукова та (або) науково-технічна діяльність є основною.

Науковий підрозділ - структурний підрозділ юридичної особи, основним завданням якого є провадження наукової, науково-технічної аби науково-організаційної діяльності, у штаті якого посади наукових працівників становлять не менш як 50 відсотків. Типами наукового підрозділу с інститут, науково-дослідна частина, управління, відділення, комплекс, центр, відділ, лабораторія, секція, сектор, бюро, група, філіал, дослідна станція, дослідне поле, ботанічний сад, дендропарк, обсерваторія, наукова (науково-технічна) бібліотека, науковий (науково-технічний) музей;

Наукова (науково-технічна) робота - наукові дослідження та науково-технічні (експериментальні) розробки, проведені і метою одержання наукового, науково-технічного (прикладного) результату. Основними вилами наукової (науково-технічної) роботи є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, дослідно-технологічні технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням нових наукових і науково-технічних знань до стадії практичного використання.

В матеріалах справи наявна копія Статуту Державного проектного інституту «Укрдіпронафторанс» та копія Положення про відділ Генплану Державного проектного інституту «Укрдіпронафтотранс».

Відповідно до п. 2.1. Статуту Державного проектного інституту «Укрдіпронафторанс» перереєстрованого з Інституту проектування автозаправних станцій, об'єктів зберігання і транспортування нафтопродуктів, зареєстрованого Ватутінською районною державною адміністрацією м. Києва 23.02.2000 року, підприємство створено з метою забезпечення підприємств паливно-енергетичного комплексу, а також будь-яких Замовників проектної продукції науково-технічними та іншими послугами.(а.с. 6-7)

Відповідно до п. 2.2.2. вказаного Статуту підприємство у відповідності з покладеними на нього завданнями: розробляє проектно-кошторисну документацію; виконує інженерно-вишукувальні роботи; розробляє індивідуальні проекти на окремі об'єкти; розробляє технічну документацію та дослідні зразки обладнання; виконує техніко-економічне обґрунтування і схеми розвиту підприємств галузі по своїй спеціалізації та виконує інші завдання. (а.с. 8)

Таким чином, основною метою створення та основними завданнями, які виконуються Укрдіпронафтотранс є здійснення науково-технічної діяльності (проектно-пошукові та проектно-конструкторські роботи).

Крім того, відповідно до п. 1.1. Положення про відділ Генплану Державного проектного інституту «Укрдіпронафтотранс», відділ генплану являється самостійним структурним підрозділом Інституту. Відповідно до розділу 2 положення основними задачами відділу є також виконання проектно-пошукових та проектно-конструкторських робіт. (а.с. 9-14)

01.01.2004 року було внесено зміни до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та затверджено новий перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників, підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію.

Відповідно до даного переліку посад наукових (науково - педагогічних ) працівників, підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів Ш - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність « ( затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 р.) наукова пенсія призначається, зокрема, керівникам, заступникам керівників, головному та провідному конструктору (інженеру, технологу тощо) наукового підрозділу (відділення, відділу, комплексу, центру лабораторій, сектору, бюро, групи).

В своїх запереченнях відповідач зазначив, що для визначення права на перепризначення наукової пенсії після 01.01.2004 р. є документальне підтвердження того, що робота на посадах, які займала позивач, тривала саме у наукових підрозділах. Однак ОСОБА_1 до своєї заяви не надала документи, які б підтверджували її роботу у таких підрозділах.

Суд вважає, що відповідачем неправомірно припинено нарахування та виплату пенсії позивачу, як науковому працівнику відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», оскільки позивач набула таке право і їй було призначено 13.09.2002 р. пенсію і на цей момент у неї були всі необхідні умови для набуття права на пенсію, передбачені чинними на той час нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2001 р. N 1571 "Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зважаючи на викладене та встановлені фактичні обставини, суд вважає, що у позивача станом на вересень 2016 року були наявні підстави для призначення наукової пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» .

Тому суд вважає, що відповідач своїми діями порушив права позивача на гарантовану державою підтримку і належний соціальний захист, з огляду на що дане право позивача слід відновити, шляхом задоволення його позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 69-72, 158-164, 184-186 КАС України, Законом України «Про », суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наукову пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», починаючи з вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 27.01.2017 року.

Суддя С.М. Вознюк