Справа № 337/2573/16-а (2-а/337/103/2016)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 рокусправа № 337/2573/16-а (2-а/337/103/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя

на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 08.07.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя (далі УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя), в якому з урахуванням уточнень, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років,та зобовязати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років із зарахуванням до стажу її роботи у сфері охорони здоровя навчання у Запорізькому училищі №1, проходження курсів по підвищенню кваліфікації у 2000 та 2011 році , роботу у ЗАТ «Дентакор», та роботу у гнійно септичному хірургічному відділенні та інфекційно боксовому педіатричному відділенні у подвійному розмірі.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року позовні вимоги задоволенні частково, визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя №35 від 09.09.2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя з 30.08.2016 року призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до пільгового стажу в закладах охорони здоровя, що дає право на пенсію за вислугою років, періоду роботи на посаді медичної сестри ЗАТ «Дентакор» з 22.12.2002 року по 11.09.2003 року, та періоду роботи на посаді медичної сестри палати новонароджених в гнійно септичному хірургічному відділенні з 01.03.1991 року по 31.12.1993 року в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Матеріалами справи встановлено, що починаючи з квітня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зверталася до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя з заявами про призначення її пенсії за вислугою років у відповідності до положень п. «е» ст.55 Закону № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII), у призначенні якої позивачу відповідачем неодноразово відмовлено за відсутністю необхідного стажу.

30.08.2016 року після звільнення з роботи у звязку з виходом на пенсію ОСОБА_2 знову звернулася до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя з відповідною заявою.

Рішенням №35 від 09.09.2016 року УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя позивачу відмовлено в призначенні зазначеної пенсії з посиланням на відсутність в неї необхідного стажу роботи в закладах охорони здоровя відповідно до приписів п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII.Така позиція обґрунтовується відповідачем неможливістю здійснення зарахування позивачу стажу її роботи в період з 22.12.2002 року по 11.09.2003 року на посаді медичної сестри ЗАТ «Дентакор» в звязку з відсутністю акредитації даного закладу в зазначений час, а також неможливістю зарахування періоду її роботи з 01.03.1991 року по 31.12.1993 року в подвійному розмірі на посаді медичної сестри палати новонароджених в гнійно септичному хірургічному відділенні Міської багатопрофільної дитячої лікарні №5 в звязку з тим, що відповідно до приписів ст. 60 Закону № 1788-XII ця посада не повязана з роботою, що має відношення до інфекційних хвороб.

Не погодившись з даними діями відповідача позивач оскаржила їх в судовому порядку.

Приписами п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абз. 1 та 2 цього пункту.

Приписами ст.3 Основ законодавства України про охорону здоров'я, введених в дію постановою Верховної Ради України №2802 від 19.11.1992 року встановлено, що закладами охорони здоров'я є юридичні особи будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Разом з тим відповідно до примітки 2 до цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 працювала:

в Міській багатопрофільній дитячій лікарні №5 01.03.1991 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1994 року по 01.03.1995 року на посаді медсестри палати новонароджених гнійно-септичного хірургічного відділення, з 02.06.1995 року по 27.01.2000 року на посаді медсестри палати урологічного відділення;

в період з 01.03.1995 року по 01.06.1995 року на посаді медсестри Обласної стоматологічної поліклініки АП«Дентакор»; з 01.02.2000 року по 16.12.2003 року на посаді медсестри ЗАТ «Дентакор»;

в КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» в період з 06.05.2004 року по 14.10.2015 року на посаді медсестри палати у нефрологічному відділенні, з 15.10.2015 року по 31.05.2016 року на посаді медсестри палати в інфекційно-боксовому педіатричному відділенні дітей старшого віку, з 1.06.2016 року по 29.08.2016 року на посаді медсестри палати в неврологічному відділенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності правових підстав щодо зарахування позивачу до спеціального стажу періоду навчання у Запорізькому училищі №1, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст. 56 Закону № 1788-XII таке зарахування здійснюється до періоду загального стажу роботи,

- періоду проходження курсів по підвищенню кваліфікації у 2000 та 2011 році, оскільки вони охоплені періодами роботи, що зараховані позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, внаслідок чого подвійне зарахування цього періоду часу є неправомірним.

Як встановлено приписами ст.60 Закону № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров'я СРСР №654 від 13.12.1989 року «Про удосконалення системи обліку окремих інфекційних та паразитарних захворювань», чинний на час виникнення спірних правовідносин визначено, що внутрішньо-лікарняними (гнійно-септичними) інфекціями слід вважати захворювання з інфекційною етіологією, зараження яким відбулось в період знаходження, лікування, обстеження пацієнта в лікувальному - профілактиічному закладі; у новороджених та породіль - протягом місяця після виписки із акушерського стаціонару.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що робота позивача на посаді медсестри палати новонароджених гнійно-септичного хірургічного відділення Міській багатопрофільній дитячій лікарні №5 з 01.03.1991року по 31.12.1993 року була пов'язана безпосередньо з гнійними інфекціями, які виникали у малюків під час пологів та перших днів життя.

Викладене свідчить про правомірність висновків суду першої інстанції щодо необхідності зарахування до стажу роботи, що дає позивачу право на призначення пенсії за вислугою років вищезазначеного періоду часу роботи на посаді медичної сестри палати новонароджених в гнійно септичному хірургічному відділенні в подвійному розмірі відповідно до вимог ст. 60 Закону № 1788-XII , оскільки таке зарахування цього стажу визначається відповідно до характеру виконуваної роботи, а не назви посади.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя період роботи позивача з 15.10.2015 року по 31.05.2016 року в інфекційно-боксовому педіатричному відділенні в КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» зарахований відповідачем до стажу позивача в подвійному розмірі, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача в частині не зарахування позивачу стажу її роботи в період з 22.12.2002 року по 11.09.2003 року в ЗАТ «Дентакор» (08 місяців 20 днів) з огляду на наступне.

Згідно з п.1,2 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №765 від 15.07.1997 року, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров'я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров'я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я. Акредитація проводиться один раз на три роки. Перша акредитація закладу проводиться не пізніше ніж через два роки від початку здійснення діяльності.

За інформацією, зазначеною в листі Міністерства охорони здоровя України №17/17-06/91-3649/3778-зв від 05.04.2016 року, вперше ЗАТ «Дентакор» акредитовано сертифікатом від 21.12.1999 року з терміном дії до 21.12.2002 року, вдруге сертифікатом від 12.09.2003 року з терміном дії до 12.09.2006 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що стаж роботи позивача з 22.12.2002 року по 11.09.2003 року припадає на час, коли ЗАТ «Дентакор» не мало відповідної акредитації, а отже фактично не мало офіційного статусу закладу охорони здоровя, що виключає підстави зарахування стажу роботи позивача до спеціального стажу , який дає право на пенсію за вислугою років, а тому зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

В силу викладеного постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині виключення із резолютивної частини посилання на покладання обовязку на відповідача здійснити зарахування до пільгового стажу позивача роботи на посаді медичної сестри ЗАТ «Дентакор» з 22.12.2002 року по 11.09.2003 року, в іншій частині судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 198, ст. 201, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року змінити, абзац третій постанови викласти в наступній редакції.

Зобов'язати ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 з 30.08.2016 року пенсію за вислугу років згідно з п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до пільгового стажу роботи в закладах охорони здоров'я, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посаді медичної сестри палати новонароджених в гнійно септичному хірургічному відділенні Міської багатопрофільної дитячої лікарні №5 з 01 березня 1991 року по 31 грудня 1993 року в подвійному розмірі.

В іншій частині постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай