Справа № 810/4129/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

30 січня 2017 року 810/4129/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області, т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Ценова Дмитра Миколайовича
проскасування наказу та поновлення на службі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Ценова Дмитра Миколайовича та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- скасувати наказ Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області;

- поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді - начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 про прийом до поліції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ в частині його звільнення з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області є незаконним, оскільки він продовжував виконувати свої службові обов'язки після написання заяви про звільнення.

Представник відповідачів позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки із оскаржуваним наказом він був ознайомлений у лютому 2015 року. Крім того зауважив, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі його заяви та відповідно до наказу МВС України від 02.02.2015 №156 о/с, який позивачем не оскаржений.

У судове засідання, призначене на 23.01.2017, з'явились позивач та представник відповідачів.

До початку розгляду справи по суті позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, з огляду на наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з серпня 1993 року по 13 лютого 2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с полковника міліції ОСОБА_1, начальника Управління матеріального забезпечення, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "б" (через хворобу).

В даному наказі зазначено, що підставою його прийняття є наказ МВС України від 02.02.2015 №156 о/с, рапорт ОСОБА_1 від 20.01.2015, свідоцтво про хворобу від 11.02.2015 №21/Зв.

Як вбачається із наданих представником відповідачів документів, 20.01.2015 позивач звернувся до начальника ГУ МВС України в Київській області із рапортом, в якому просив звільнити з органів внутрішніх справ у зв'язку із наявністю вислуги років для призначення пенсії та перед звільненням направити на ВЛК.

На підставі вказаної заяви начальником ГУ МВС України в Київській області було підготовлене подання від 20.01.2015 на ім'я Міністра внутрішніх справ України про звільнення з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області полковника міліції ОСОБА_1.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2015 №156 о/с полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області за пунктом 45 "в" (за особистим проханням).

Будь-яких доказів оскарження наказу Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2015 №156 о/с позивач суду не надав.

У той же час, як встановлено судом, в лютому 2015 року позивач звернувся до начальника ГУ МВС України в Київській області із заявою, в якій просив прийняти його на роботу в органи внутрішніх справ на посаду заступника начальника Відділу ресурсного забезпечення Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області, в якій зазначено що він є колишнім працівником ОВС.

На вказаній заяві є віза, яка датована 13.02.2015.

На підставі вказаної заяви наказом Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с ОСОБА_1, який приймається по заяві, призначено заступником начальника Відділу ресурсного забезпечення Управління матеріального забезпечення, з посадовим окладом 1380 грн., встановивши йому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 %, згідно із Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 11-й ранг державного службовця як такому, що успішно пройшов стажування, та вислугу років державного службовця - 23 роки 04 місяці 08 днів, з 14 лютого 2015 року.

Однак, не погоджуючись із наказом Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "б" (через хворобу), позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, позивач у позовній заяві просив суд поновити йому строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку, питанню щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, суд виходить з наступного.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк в один місяць, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с в частині звільнення його з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "б" (через хворобу).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом, позивач зазначив, що він з 13.02.2015 та до моменту звернення до суду із даним позовом продовжував виконувати свої службові обов'язки.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними суд враховує наступне.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Слід зазначити, що позивач не надав суду жодних пояснень або будь-яких доказів щодо поважності причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, починаючи з 13.02.2015 по день подачі позову до суду 13.12.2016.

При цьому, в матеріалах справи наявна розписка позивача із зазначенням того, що він отримав трудову книжку, військовий квиток та припис для постановки на військовий облік в день звільнення.

Більш того, як було встановлено судом, в лютому 2015 року позивач звернувся до начальника ГУ МВС України в Київській області із заявою, в якій просив прийняти його на роботу в органи внутрішніх справ на посаду заступника начальника Відділу ресурсного забезпечення Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області.

В даній заяві позивач зазначив, що він є колишнім працівником ОВС.

На вказаній заяві є віза, яка датована 13.02.2015.

На підставі вказаної заяви наказом Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с ОСОБА_1, який приймається по заяві, призначено заступником начальника Відділу ресурсного забезпечення Управління матеріального забезпечення, з посадовим окладом 1380 грн., встановивши йому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 %, згідно із Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 11-й ранг державного службовця як такому, що успішно пройшов стажування, та вислугу років державного службовця - 23 роки 04 місяці 08 днів, з 14 лютого 2015 року.

Отже, з наведеного слідує, що позивачу ще в лютому 2015 року було відомо про наказ Головного управління МВС України в Київській області від 13.02.2015 №85 о/с, яким звільнено його з посади начальника Управління матеріального забезпечення Головного управління МВС України в Київській області з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "б" (через хворобу).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (Golder v. the United Kingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Pеrez de Rada Cavanilles v. judgment of 28 October 1998).

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, будь-яких поважних причин, які б безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів позивачем у позові не наведено та доказів на підтвердження цих обставин до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи, що позивачу з лютого 2015 року достеменно було відомо про те, що він звільнений з органів внутрішніх справ, суд вважає, що у позивача було достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав, а тому не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку поважними.

Як встановлено судом, з даною позовною заявою позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду лише 13.12.2016 (про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції канцелярії Київського окружного адміністративного суду на першому аркуші позовної заяви), а відтак, із порушенням місячного строку на звернення до суду, визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено правові наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина перша статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на ту обставину, що позивач жодних належних та допустимих доказів, які б надали суду підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, не надав; беручи до уваги те, що адміністративний позов подано з порушенням строку на звернення до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Ценова Дмитра Миколайовича про скасування наказу та поновлення на службі, - залишити без розгляду.

Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.