Справа № 817/1592/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 січня 2017 р.Р і в н е 817/1592/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Прилепа В.В.

відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариствf з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомленя-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари", звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів" у сумі 330777,00 грн., з яких: 220518,00 грн. - за основним платежем; 110259,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставність проведення перевірки позивача, оскільки п.3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено мораторій на проведення фіскальними органами перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках, у тому числі камеральних перевірок. Оскільки перевірка позивача проведена незаконно, позивач стверджував про протиправність її висновків та прийнятого за результатом проведення такої перевірки рішення про донарахування позивачу суми податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подала суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначила, що камеральна перевірка позивача проведена у відповідності до положень Податкового кодексу України, в той час як Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено мораторій на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, які здійснюються контролюючими органами виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Враховуючи те, що згідно поданої декларації за 2014 рік річний обсяг доходу позивача становить понад 20 мільйонів гривень, відповідач діяв у межах та відповідно до приписів закону. Крім того, представник відповідача повідомила, що рішенням суду у адміністративній справі №817/379/16, що набрало законної сили на момент звернення позивача із даним позовом до суду, встановлено правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, відтак стверджувала про відсутність підстав для задоволення позову.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та інші зібрані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Як встановлено судом, 17.09.2015 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області складено акт №25/17-16-15-01/38485617 від 17.09.2015 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", за березень 2015 року.

За даними вказаного акту перевірки відповідачем встановлено порушення п. 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями). Зокрема перевіркою встановлено, що за даними декларації з податку на додану вартість за березень № від 20.04.2015 року встановлено включення до від'ємного значення, у сумі залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів, на яку збільшено розмір суми податку, визначеної пунктом 200.3 ст.200 Кодексу, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (рядок 20.2) декларації в сумі 367473 грн., відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних збільшення реєстраційної суми відбулося 16.04.2015 року, про що ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" повідомлено листом №12439/17-16-15-01-07 від 10.06.2015 року.

На підставі обумовлених висновків акту перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2015 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 220518 грн. основного платежу та у сумі 110259 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.10.2015 №.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області задоволено, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 скасовано, прийнято нову постанову, якою Товариству з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" відмовлено у задоволенні позову.

Вважаючи, що відповідач порушив встановлений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання протягом 2015-2016 років, позивач звернувся до суду про визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, як винесеного за результатом незаконно проведеної перевірки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що камеральна перевірка позивача була проведена 17.09.2015, у зв'язку з виявленням порушень контролюючим органом складено акт та на підставі даного акту прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Суд враховує доводи позивача, проте не може погодитись з незаконністю проведення камеральної перевірки позивача, з огляду на наступне.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII та Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII, норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами.

Відповідно до Закону №76 (п.8 розділу ІІІ "Прикінцеві положення") установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

В свою чергу, Законом №71 (п.3 розділу ІІ "Прикінцеві положення") визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібно-роздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

При цьому, законодавець не визначає конкретні види перевірок, на проведення яких поширюється така заборона, а тому суд приходить до висновку, що з урахуванням п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України вона поширюється на всі види перевірок, у тому числі камеральні перевірки.

Таким чином, у 2015 та 2016 роках органи Державної фіскальної служби України можуть проводити перевірки суб'єктів господарювання, не залежно від їх виду, за наявності однієї з таких обставин:

- у разі, якщо обсяг доходу суб'єкта господарювання перевищує 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік;

- за наявності дозволу Кабінету Міністрів України, судового рішення або постанови прокурора або слідчого, прийнятою в межах кримінального провадження.

З наданої до матеріалів справи податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с.30-31) судом встановлено, що обсяг доходу позивача за 2014 рік становить 56966802 грн., тобто перевищує законодавчо визначені 20 млн. грн., а отже на момент проведення перевірки 17.09.2015 на позивача не поширювалась дія мораторію на проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України.

За таких обставин, твердження позивача щодо незаконності проведення 17.09.2015 камеральної перевірки у зв'язку із дією мораторію на проведення перевірок, встановленого Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Крім того, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016 у справі №817/379/16, що набрала законної сили, та якою скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.05.2016, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 № відмовлено.

Так, за обставинами справи №817/379/16 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" оспорював у судовому порядку податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 № з підстав відсутності порушень, обумовлених актом №25/17-16-15-01/38485617 від 17.09.2015 та відсутності повноважень у відповідача на визначення податкових зобов'язань за даними камеральної перевірки.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення суду від 03.10.2016, при поданні у березні 2015 року декларації за лютий 2015 року відповідач не відобразив у встановленому порядку у додатку №2 до вказаної декларації відповідного рішення згідно вимог пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу щодо збільшення реєстраційної суми, а як наслідок не могло відбутися одночасного збільшення у березні 2015 року розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення (підпункт "а" пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу). Як слідує з матеріалів справи, збільшення розміру реєстраційної суми відбулося лише у квітні 2015 року при поданні додатку №2 до декларації за березень 2015 року в якому позивачем було дотримано приписів законодавства щодо відображення відповідного рішення у заяві (додаток 2 до декларації, згідно підпункт "а" пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу).

Таким чином, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду погодилася з доводами відповідача щодо порушення позивачем п.8 розділу ІІІ "Розрахунки за звітний період" Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Міністерством фінансів України 23.01.2015 року №13, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 102/26547 та п.33 підрозділу 2, розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами і доповненнями) при заповненні рядка 20.2 декларації з ПДВ за березень 2015року.

Також, колегією суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду встановлено правомірність здійснення відповідачем у межах камеральної перевірки методологічних та арифметичних досліджень правильності відображення позивачем показників декларації згідно приписів Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Міністерством фінансів України 23.01.2015 року №13, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №102/26547 та положень п.33 підрозділу 2, розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином суд зазначає, що відповідач достатніми та належними доказами довів перед судом законність проведення камеральної перевірки позивача 17.09.2015, а також правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 №, доводи в обґрунтування позиції позивача не знайшли належного підтвердження обставинами справи, встановленими судом.

Відтак суд визнає позовні вимоги необґрунтованими, тому позов до задоволення не підлягає.

Підстави для застосування судом ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.