Справа № 161/12097/16-а,2-а/161/662/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 876/9453/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Луцька рядового поліції Савули Андрія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Савули А.П., у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 151558 від 06 вересня 2016 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що він виїхав на пр.Волі з двору біля рогу вул.Паркової та пр.Волі, при цьому, апелянт звертає увагу на те, що виїзд облаштований з двору, а тому помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не заперечував того факту, що виїхав з вул.Паркової на пр.Волі на червоний сигнал світлофора. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив апеляційну скаргу задовольнити, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2016 року приблизно о 17 год. 33 хв. позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем Suzuki Carry Bus, номерний знак НОМЕР_1, виїхав із вул. Паркова на пр. Волі в м. Луцьку Волинської області на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ПДР України.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ДР № 151558 від 06 вересня 2016 року, складеної інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Савулою А.П., згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв у межах його повноважень, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач не надав, як і не заперечував сам факт проїзду на заборонений (червоний) сигнал світлофор.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 ст.122 КУпАП передбачає, зокрема, що проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 06 вересня 2016 року приблизно о 17 год. 33 хв., керуючи автомобілем Suzuki Carry Bus, номерний знак НОМЕР_1, виїхав із вул. Паркова на пр. Волі в м. Луцьку Волинської області на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України.

П.8.7.3 ПДР України передбачає, що сигнали світлофора мають, зокрема, таке значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні суді першої інстанції, позивач не заперечував того факту, що виїхав з вул.Паркової на пр.Волі в м.Луцьку Волинської області на червоний сигнал світлофору. Крім того, з оглянутого долученого до матеріалів справи диску вбачається, що позивач протягом тривалого часу виїжджає з вул. Паркова на пр. Волі в м.Луцьку Волинської області саме на заборонений (червоний) сигнал світлофора.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у справі № 161/12097/16-а, 2-а/161/662/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.М. Гінда

М.П. Кушнерик