Справа № 638/18123/16-а
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

17.01.2017 Провадження №2-а/638/109/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в порядку скороченого провадження

17 січня 2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Наумова С.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в якому просить визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському (Шевченківському) районі м. Харкова від 03.11.2016 року №16719-02/26 щодо відмови йому, ОСОБА_1, РН ОКПП №, пенсійне посвідчення Серія ААА № 279483, у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії), зобовязавши Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському (Шевченківському) районі м. Харкова здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок його пенсії в розмірі 90% від суми місячного заробітку нарахованого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який згідно довідки прокуратури Луганської області від 25.10.2016 року № 18-679 вих16 станом на 01 грудня 2015 року складає 12.658грн. 37 коп. (дванадцять тисяч шістсот пятдесят вісім гривень тридцять сім копійок), а також просить стягнути з Державного бюджету України в особі УДКСУ Дзержинського району м. Харкова на його користь витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн. шляхом безготівкового перерахування на його платіжну картку за такими банківськими реквізитами: Одержувач: філія АТ «Укрексімбанк» м.Харків, Банк одержувача: філія АТ «Укрексімбанк» м.Харків, Р/р НОМЕР_1, МФО 351618, Код ОКПО 19362160, Призначення платежу: поповнення рахунку № НОМЕР_2, платіжна картка № 5167 8349 4907 5444 ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, зазначив, що у 2006 році після звільнення з органів прокуратури України у звязку з виходом на пенсію за вислугою років він, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії), набув право на пенсію у розмірі 90% від суми заробітної плати, чинної на час роботи на посаді працівника прокуратури.

12.09.2006 року він отримав пенсійне посвідчення Серія ААА № 279483 і до теперішнього часу перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дзержинському (на теперішній час Шевченківському) районі м.Харкова.

31.10.2016 року він звернувся до Управління ПФУ в Дзержинському (Шевченківському) районі м. Харкова з письмовою заявою про перерахунок йому пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та надав довідку прокуратури Луганської області від 25.10.2016 року № 18-679 вих16 про розмір його заробітної плати, яка станом на 01 грудня 2015 року складає 12.658 грн. 37 коп.

Управлінням ПФУ в Дзержинському (Шевченківському) районі м.Харкова листом від 03.11.2016 року № 16719-02/26 йому було відмовлено у перерахунку пенсії на тій підставі, що з 01.06.2015 року, відповідно до п.5, розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01.06.2015 року № 213-УІІІ, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає рішення Управління ПФУ в Дзержинському (Шевченківському) районі м. Харкова про відмову у перерахунку пенсії неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству і порушує його конституційні права щодо пенсійного забезпечення.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав до суду заперечення на позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову.

Заперечення обґрунтовує тим, що 31.10.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії. Разом із заявою позивач надав довідку прокуратури Харківської області від 25.10.2016 року № 18-679.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, до яких відноситься й управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією тазаконами України.

Статтями 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статями 5, 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення, а саме призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 №41/26486, Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду,у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Згідно із п. 7 ч. 4 цього Положення призначають (здійснюють перерахунки) і виплачують пенсії управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління, які є юридичними особами.

Тобто функції Держави щодо призначення та виплати, перерахунків пенсій покладено на управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління.

Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України. Закон України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Тобто, таким чином відповідач зазначає, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Оскільки Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213 набрали чинності 01.06.2015 року, та станом на час звернення Позивача не визнанні у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не скасовані, то наданий час підстави для проведення перерахунку пенсії призначеної за нормами Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

Позивач звернувся до управління із заявою 31.10.2016 року для проведення перерахунку уже призначеної пенсії. Управлінням листом від 03.11.2016 року № 16719-02/26 було повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки, з 01 квітня 2015 року набрав чинності закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03. 2015 року №213.

Разом з тим, представник відповідача вказує, що довідка видана позивачу 15.04.2016 року, а позивач просить здійснити перерахунок з 01.01.2016 року. Тобто, перерахунок має бути здійснений на думку позивача раніше, аніж видана довідка.

На сьогоднішній день діє Закон України «Про прокуратуру» від 15.07.2015 року № 1697.

В частині 2 статті 86 чинного Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогодні в Україні така постанова відсутня зв'язку з чим законодавчі підстави проведення перерахунків відсутні.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року (із змінами внесеними Законом N 911 -VIII від 24.12.2015), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність - 10 740 ( десять тисяч сімсот сорок) гривень.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», встановлено, що «пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання),встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Обмеження щодо виплати пенсії в максимальному розмірі 10740 грн. містяться також в Законах України «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911.

Законодавством встановлений максимальний розмір пенсії, який може отримувати пенсіонер, перерахунок розміру у більшій сумі є необгрунтованим і таким що протирічить чинному законодавству.

Отже представник відповідача зазначає, що посилання позивача на статті 22, 58 Конституції України є безпідставні, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. N 1-рп/99у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Виходячи зі змісту ст. 58 Конституції України та вищезазначеного роз'яснення наданого Конституційним судом України закон зворотної дії не має стосовно юридичної відповідальності особи за вчинене правопорушення, а правовідносини між Позивачем і Відповідачем це реалізація права на пенсійне забезпечення, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Позивач посилається на ст. 22 Конституції України щодо неможливості звуження змісту та обсягу соціальних гарантій шляхом внесення змін до законодавства. Однак, змінами до пенсійного законодавства, Позивача не позбавлено права на пенсійне забезпечення. Право на пенсійне забезпечення, при виконанні інших умов законодавства, Позивач має. Обсяг прав передбачених ст. 46 Конституції України на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом не змінився, змінено умови реалізації даного права.

На підставі вищевикладеного, оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії управлінням ОСОБА_1, відмовлено, про що позивача повідомлено листом від 03.11.2016 року № 16719-02/26.

Відповідно до зазначеного, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районні м. Харкова діє в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи містять відомості про те, що позивач з 2006 року отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90 % заробітку.

Відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників або у зв'язку із звільненням з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно із ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Умови та порядок перерахунок пенсії прокурорам на час виникнення спірних правовідносин регламентовано ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції чинній як на час призначення пенсії позивачу. Прав на перерахунок раніше призначеної пенсії регламентовано частиною 13 ст.50-1 вищевказаного Закону, якою передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особі було призначено пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Викладення п.18 вказаної статті у новій редакції (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Таким чином, підстави як призначення так і перерахунку пенсій працівникам прокуратури у Законі України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ були визначені єдиною ст. 50-1, право на перерахунок раніше призначених пенсій у працівників прокуратури визначалось приписами п.18 вказаної статі, відповідно до якого, таке право наставало саме у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників.

У зв'язку з підвищенням працівникам прокуратури заробітної плати позивач 31 жовтня 2016 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі виданої 25.10.2016 року прокуратури Луганської області довідки.

Рішенням відповідача від 03.11.2016 позивачу відмовлено у здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з втратою чинності Закону №1789-ХІІ та у відповідності до розділу ІІІ «;прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, згідно якого з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції чинній на момент призначенні пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури на менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 90% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України №8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та №5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби Безпеки України, поліції, прокуратури, охорони Державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності , тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституції України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1, 3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо становити, чи відбулося таке звуження, а саме звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішення №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року зазначив, що невиконання державною взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, в її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідного до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.3 ст.8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захист прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи в перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону №2663-11 від 12 липня 2001 року), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача.

Відповідно до вимог ст.18 КАС України, місцевим судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Внесені Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ «Про прокуратуру», щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурора і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Крім того, згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також, згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення КСУ від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Звернення позивача до суб'єкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії ґрунтується саме відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону №2663-111 від 12 липня 2001 року), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод позивача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.244 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №213 є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не її перерахунку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтвердженні матеріалами справи, грунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

З зазначених правових підстав і наведених вище нормативно-правових актів, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії, визнає неправомірною позицію відповідача про те, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин пункт 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», який регламентував можливості перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати та перерахунку пенсії на день звільнення з роботи викладено в новій редакції - умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, то відсутні підставі для перерахунку пенсії на день звільнення з роботи.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, як доведеного та обгрунтованого.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись

ст.ст.2, 7-9, 11, 17, 18, 71, 94, 99, 104, 105, 121, 128, 153, 158-163, 167, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), 19, 22, 46 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 03.11.2016 року №16719-02/26 щодо відмови ОСОБА_1, РН ОКПП №, пенсійне посвідчення Серія ААА № 279483, у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії) .

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, в розмірі 90% від суми місячного заробітку нарахованого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який згідно довідки прокуратури Луганської області від 25.10.2016 року № 18-679вих 16 станом на 01 грудня 2015 року складає 12.658 грн. 37 коп., та здійснити відповідні виплати без обмеження її максимального розміру.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551 гр. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання її копії.

Суддя : С.М. Наумова