Справа № 200/21316/16-а (2-а/200/883/16)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2017 рокусправа № 200/21316/16-а (2-а/200/883/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року в адміністративній справі № 200/21316/16-а (2а/200/883/16) за адміністративним позовом депутата Дніпропетровської міської ради УІІ скликання ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, Управління реклами Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами», про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Депутат Дніпропетровської міської ради УІІ скликання ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 264 від 12.07.2016 року «Про приведення рекламних засобів, розташованих на території міста, у відповідності до норм чинного законодавства». Одночасно позивачем було подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії спірного рішення, заборони Виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради до розгляду справи по суті приймати аналогічні (подібні) рішення; заборони Виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради, третім особам - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, Управлінню реклами Дніпровської міської ради, комунальному підприємству «Управління з організації контролю сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради, іншим виконавчим органам, підприємствам, установам незалежно від форми власності, їх службовим та посадовим особам, вчиняти будь-які дії, направлені на виконання рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 262 від 12.07.2016 року «Про приведення рекламних засобів, розташованих на території міста, у відповідності до норм чинного законодавства», а також вчиняти будь-які дії, направлені на демонтаж рекламних конструкцій (рекламних засобів), розташованих на території міста, згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами, виданих у відповідності до чинного законодавства.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року клопотання задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами», як третя особа у справі, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. На думку апелянта, оскаржена ухвала не містить посилань на будь-які фактичні дані в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, що є порушенням приписів статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України. Заборонивши відповідачу приймати рішення, суд першої інстанції втрутився у здійснення управлінської діяльності та реалізації компетенції, як суб'єктом владних повноважень, що не відповідає Рекомендаціям Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень. Крім того, суд першої інстанції не зазначив, в чому саме полягають порушення прав позивача у зв'язку із прийняттям спірного рішення та яким чином невизначеному колу осіб заборонено вчиняти будь-які дії.

У судовому засіданні представник апелянта, який є також і представником Управління реклами Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та пояснив суду, що рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 262 від 12.07.2016 року «Про приведення рекламних засобів, розташованих на території міста, у відповідності до норм чинного законодавства» не передбачений демонтаж рекламних конструкцій, а доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, ґрунтується на припущеннях.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу.

Від позивача до суду 20 січня 2017 року за вх. № 2280/17 надійшло письмове клопотання про перенесення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечення явки представника.

При вирішенні зазначеного клопотання колегія суддів керується положеннями частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Враховуючи відсутність документів на обґрунтування неможливості явки представника у визначений судом день і час у судове засідання, з метою дотримання приписів частини 1 статті 195-1 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначений строк розгляду апеляційної скарги, у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи позивачу колегією суддів відмовлено.

Крім того, позивачем до суду 24 січня 2017 року за вх. № 2742/17 подані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. Позивач зазначає, що він, як депутат місцевої ради, є представником субєктів підприємницької діяльності розповсюджувачів зовнішньої реклами міста Дніпро та захисником їх інтересів. Реалізація незаконного рішення відповідача призводить до протиправного знищення рекламних конструкцій, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку про наявність підстав для її скасування з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

В оскарженій ухвалі підставами для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом першої інстанції зазначено те, що позивачем наведені відповідні обставини, які підтверджують існування ризику спричинення рекламорозповсюджувачам міста збитків до ухвалення рішення в справі та те, що для відновлення їх прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Проте, мотивація рішення суду не відповідає приписам статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач не навів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Стаття 3 цього ж Кодексу визначає позивача, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду ( п. 8 ч. 1). Натомість, позивач стверджує, що він звернувся за захистом інших осіб рекламорозповсюджувачів міста Дніпра, не навівши перелік цих осіб, (які і мають бути позивачами у справі), не надавши документів на підтвердження здійснення представницьких функцій, як це передбачено статтями 56, 58 Кодексу адміністративного судочинства України. Належність до кола осіб, яким за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначеного статтею 60 цього ж Кодексу, позивачем також не наведена.

Забороняючи відповідачу приймати аналогічні (подібні) спірному рішення суд першої інстанції фактично втрутився у дискреційні повноваження субєкта владних повноважень органу місцевого самоврядування. Крім того, такий захід забезпечення адміністративного позову процесуальним законом не передбачений.

Забороняючи відповідачу, третім особам та іншим виконавчим органам, підприємствам, установам, незалежно від форм власності, їх службовим та посадовим особам вчиняти будь-які дії, направлені на демонтаж рекламних конструкцій (рекламних засобів), розташованих на території міста згідно наданих дозволів на розміщення зовнішньої реклами, виданих у відповідності до чинного законодавства, суд першої інстанції унеможливив виконання ухвали, оскільки, по-перше, демонтаж рекламних конструкцій можливий і за іншими підставами ( у тому числі, у добровільному порядку); по-друге, обмежив право власників рекламних конструкцій на вільне розпорядження цими обєктами; по-третє, не визначив кола конкретних осіб, яким заборонено здійснювати демонтаж рекламних конструкцій; по-четверте, не визначив перелік рекламних конструкцій, які не підлягають демонтажу до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу. Підставами для скасування ухвали суду першої інстанції є, у тому числі, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання (пункт 4 частини 1 статті 202 цього ж Кодексу).

Численні порушення процесуальних норм призвели до ухвалення незаконного рішення оскарженої ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, яка підлягає скасуванню. У задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову має бути відмовлено у зв'язку із відсутністю законодавчо визначених підстав. Апеляційна скарга, доводи якої судом визнані обґрунтованими, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 195-196, 199, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року в адміністративній справі № 200/21316/16-а (2а/200/883/16-а) скасувати.

У задоволенні заяви депутата Дніпропетровської міської ради УІІ скликання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко