Справа № 554/7927/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.10.2016 Справа № 554/7927/16-а
Справа № 554/7927/16-а
Провадження № 2-а/554/357/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А. Г.

при секретарі Садошенко М. П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів Горголя В. П., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенанта поліції Горголя Віталія Петровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення серії АР № 317495 та № 317496 від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

23 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенанта поліції Горголя Віталія Петровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

визнати дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Горголь Віталія Петровича щодо винесення відносно нього постанов серії АР № 317495 та серії АР № 317496 від 15 вересня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та накладення на нього адміністративних стягнень у виді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними;

постанови серії АР № 317495 та серії АР № 317496 від 15 вересня 2016 року про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати, закривши провадження за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач зазначив, що зупинку свого автомобіля він здійснив, як на його думку, у встановленому для цього місці, в зв'язку з чим і не вважав, що допустив порушення Правил, а тому не повинен був і надавати посвідчення водія на вимогу працівника поліції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги про скасування оскаржуваних ними постанов з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач Горголь В. П. та представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнали та заперечували проти його задоволення, зазначаючи, що позивач допустив інкриміновані йому порушення Правил, що було безпосередньо виявлено відповідачем Горголем В. П., а тому у визначеній законом процедурі був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, про що були винесені відповідні постанови. При їх винесенні позивачу у відповідності до Конституції України були роз'яснені його права, в тому числі і право на оскарження їх дій, про що свідчить те, що він цим в повній мірі скористався, подавши до суду позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 15 вересня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Горголем Віталієм Петровичем був підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу 255 грн. та на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу 425 грн. за те, що керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Полтава на перехресті вулиць Шевченка та Новий Базар здійснив зупинку та стоянку, а також зупинку в безпосередній близькості від в'їзду до прилеглої території, чим порушив вимоги п. п. 15. 9 та 15.10 Правил, а також не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. п. 2.1, 2. 4 Правил.

Під час розгляду справи в суді відповідач Горголь В. П. та свідок ОСОБА_6, інспектор патрульної поліції, який спільно з відповідачем, виявив порушення Правил позивачем, показали, що останній в зазначений в постанові день і час рухався по вулиці Шевченка у м. Полтаві та здійснив зупинку і стоянку на перехресті вулиць Шевченка та Новий Базар, а також зупинку в безпосередній близькості від в'їзду до прилеглої території, чим порушив вимоги п. п. 15. 9 та 15.10 Правил, а також не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. п. 2.1, 2. 4 Правил. При цьому вів себе зухвало, відмовлявся виконувати їх законні вимоги про необхідність припинити порушення Правил та надати передбачені Правилами документи для перевірки. В зв'язку з цим відповідачем Горголем В. П. були винесені постанови серії АР № 317495 та серії АР № 317496, відповідно до яких порушник був підданий заходам адміністративного стягнення у виді штрафу, копії яких зразу ж були вручені позивачу під розпис. Вважають, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у виді штрафу законно, а тому відсутні підстави для скасування постанови про це.

Пояснення названих осіб знайшло своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису факту вчинення правопорушення ОСОБА_1, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанов, із якого слідує, що ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку транспортного засобу та стоянку в забороненому місці на перехресті вулиць Шевченка та Новий Базар в м. Полтаві. Йому працівником поліції було заявлено вимогу про необхідність припинити порушення та надати документи, на що він в грубій формі відповів відмовою, що і стало підставою для накладення на нього адміністративних стягнень.

Оцінюючи дії названих осіб, суд виходить з того, що Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Зупинка транспортного засобу є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху. Транспортні засоби, що стоять на проїзній частині дороги, в тому числі і під час початку руху після зупинки, створюють перешкоди для інших учасників дорожнього руху, погіршують умови видимості, створюють передумови для виникнення дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 15.9 (ґ) Правил передбачена заборона зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

В даному випадку розмітка відсутня, що означає пряму заборону для паркування проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях.

Пунктом 15.9 (и) Правил передбачено заборону зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно п. 1.10 Правил прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Пунктом 15.10 (а) Правил передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Розміщення транспорту з порушенням вказаного пункту Правил зумовлює обмежену оглядовість для водіїв інших автомобілів, що виїжджають з прилеглої території.

Обмежена оглядовість (п.1.10 Правил) - це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена транспортними засобами. Обмеження оглядовості визначається комплексом умов, у яких водій не може визначити та контролювати рух об'єктів, що створюють або можуть створити небезпеку чи перешкоду для руху через перекриття частини поля зору сторонніми непрозорими об'єктами (транспортний засіб).

Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП і тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.4. Правил передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Крім того, ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Окрім того, ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що «на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 ст. 21 Закону, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом».

Відповідальність за дане порушення передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава лейтенант поліції Горголь В. П. притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. та за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. законно, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як такі, що не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, відеозапис, який був зроблений поліцейським під час нагляду за дорожнім рухом і на якому зафіксовано факт правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження позивача. Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п. 4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 5 січня 2016 року за № 4/1.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

У даному випадку додана до постанови відеофіксація правопорушення, розцінюється судом як беззаперечний доказ вини позивача у вчиненні інкримінованих йому дій.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованих йому порушень Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки аналіз самого змісту, викладених ним порушень в інтерпретації правових норм позивачем, свідчить, на думку суду, про їх відсутність.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанови про це є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 283, 284, 288 КУпАП, статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 4 листопада 2016 року.

Суддя А. Г. Савченко