Справа № 805/4768/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р. Справа №805/4768/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд

у складі судді Кірієнко В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.,

за участю представників сторін

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тернинко С.М.

представника третьої особи (1) не з'явився

представника третьої особи (2) не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третіх осіб Маріупольської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі про визнання протиправними скасування податкових вимог (повідомлень-рішень) від 02 листопада 2015 року за № 53600-17, № 53599-17 про сплату земельного податку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 заявлено позов до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третіх осіб Маріупольської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі про визнання протиправними та скасування податкових вимог (повідомлень-рішень) від 02 листопада 2015 року за № 53600-17, № 53599-17 про сплату земельного податку.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 02 листопада 2015 року за № 53600-17, № 53599-17 про сплату земельного податку є протиправними та суперечать діючому законодавству України, посилаючись на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає що податкові повідомлення-рішення від 02 листопада 2015 року за № 53600-17, № 53599-17 прийняті відповідно до норм діючого законодавства. Зазначає, що позивачу був нарахований земельний податок з фізичних осіб як громадянину, оскільки земельні ділянки на яких знаходяться об'єкти нерухомості перейшли у право власності позивачу, а тому й переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Третя особа по справі (1) у судове засідання 25 січня 2017 року не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, жодних заяв, клопотань, заперечень, тощо до суду не надала.

Третя особо по справі (2) у судове засідання 25 січня 2017 року не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, проте 29 грудня 2016 року до суду надала письмові пояснення до позовної заяви, в яких зазначила, що жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача, і діє в межах та у спосіб, що передбачені діючи законодавством України. Представник третьої особи по справі (2) надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 23 січня 2007 року між Маріупольською міською радою як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кипарис-ЛТД» як орендарем, від імені якого на підставі статуту підприємства діє позивач як директор був укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору, орендодавець, відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 16 лютого 2005 року № 64/3 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомості майна, а саме магазин, а також інші об'єкти інфраструктури. Даний договір був укладений на 10 років до 16 лютого 2015 року.

6 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кипарис-ЛТД» як продавцем та позивачем як покупцем був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до умов договору продавець передає у власність покупцю нежитлову будівлю, магазин, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, а покупець приймає у власність вказане майно і зобов'язується сплатити за нього обговорену суму.

Судом також встановлено, що 12 липня 2005 року між Маріупольською міською радою як орендодавцем та Приватним підприємством «АННУШКА» як орендарем, від імені якого діє позивач як директор, був укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору орендодавець надає відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 9 червня 2005 року № 1168, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1. На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, а саме кафе та закусочна, а також інші об'єкти інфраструктури. Даний договір був укладений на 10 років до 9 червня 2015 року.

Крім того судом встановлено, що 25 липня 2002 року між громадянином ОСОБА_4 як дарувателем та позивачем як обдарованою укладений договір дарування. Відповідно до умов договору даруватель подарував, а обдарована прийняла в дар належне дарувателю на праві приватної власності нежиле приміщення - ресторан, що знаходиться по АДРЕСА_1.

2 листопада 2015 року відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № 53600-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 7855 грн. 03 коп. та № 53599-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 4909 грн. 69 коп.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Відповідно до норм статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1 п. 270.1), земельні частки (паї), які перебувають у власності (п.п. 270.1.2).

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Крім того, норма частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Аналогічні норми закріплені і у частинах 1 та 2 статі 120 Земельного кодексу України якими встановлено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За статтями 125 і 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Зокрема, в розумінні зазначених норм обов'язок зі сплати земельного податку для фізичної особи - власника чи користувача земельної ділянки залишається незмінним незалежно від реалізації цією особою певних наданих їй прав, як-от набуття нею статусу суб'єкта господарювання, діяльність якого пов'язана з використанням земельної ділянки або без такого.

Суд не приймає посилання позивача на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ з огляду на наступне.

Як вже зазначалось судом вище, договори оренди земельних ділянок від 12 липня 2005 року та від 23 січня 2007 року скінчили свою дію 9 червня 2015 року та 16 лютого 2015 року відповідно. Позивачем по справі не надано суду доказів щодо продовження договірних відносин між сторонами. Дані договори були укладені між Маріупольською міською радою та вищенаведеними відповідними підприємствами, які діяли від імені позивача як директора. Як встановлено судом вище, відповідні об'єкти нерухомості, які знаходяться на орендованих земельних ділянках були передані на праві приватної власності до позивача відповідно до договорів дарування та купівлі-продажу. Проаналізувавши норми податкового та цивільного законодавства суд зазначає, що особа, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку. Отже, фактично позивач не продовжувала договори оренди земельних ділянок, проте є власником об'єктів нерухомості, які знаходяться на земельних ділянках та фактично ними користується, тому позивач є платником земельного податку як фізична особа. Крім того, факт користування земельними ділянками підтверджується інформаційними довідками Управління Держземагенства у м. Маріуполі від 10 липня 2015 року № 381/4/15 та від 2 вересня 2015 року № 388/4/15, наявними в матеріалах справи, відповідно до яких землекористувачем земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 є позивач.

Позивач посилається на статтю 6 Закону № 1669-VII якою встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Суд зазначає, що в даному випадку контролюючим органом позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок як фізичній особі, а не суб'єкту господарювання, тому на позивача не розповсюджується дія Закону № 1669-VII.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення від 2 листопада 2015 року № 53600-17, № 53599-17 про сплату земельного податку прийняті відповідно до норм діючого законодавства та не підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_3 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третіх осіб Маріупольської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі про визнання протиправними скасування податкових вимог (повідомлень-рішень) від 02.11.2015 року за № 53600-17, № 53599-17 про сплату земельного податку - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 25 січня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 січня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.