Справа № 583/3551/16-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р.Справа № 583/3551/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Бондара В.О. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.12.2016р. по справі № 583/3551/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області (далі - відповідач, ВВД ФССНВ у м. Охтирка ), в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови в наданні направлення на медичну соціально-експертну комісію для встановлення стійкої втрати працездатності у зв'язку з отриманням травми та призначенням йому відповідних щомісячних страхових виплат - протиправними; зобов'язати відповідача видати направлення на медичну соціально-експертну комісію для встановлення стійкої втрати працездатності у зв'язку з отриманням травми та призначити йому відповідні щомісячні страхові виплати.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.12.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Розгляд справи здійснювати за відсутності позивача.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим просить залишити її без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 26.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 15.04.2005 року відносно практиканта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проходив в будівельному управлінні "Доменбуд" Колективного підприємства "Трест Донецькметалургбуд" у м. Донецьку, складено акт №1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 12.04.2005 року, в результаті якого потерпілий отримав перелом п`яточних кісток без зміщення (а.с.7).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої 02.09.2006 року міжрайонною медико-соціальною експертною комісією №4 м. Донецька, ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у 20 % (а.с. 12).

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернувся усно до відповідача з проханням надати направлення на МСЕК, так як він є переміщеною особою з міста Донецька, де з ним стався нещасний випадок на виробництві, при цьому надав відповідні документи.

Відділення листом від 23.09.2016 року надало позивачу відповідь про неможливість видати направлення, оскільки після ознайомлення з поданими документами не вдалося встановити факт належності позивачу Акту про нещасний випадок на виробництві № 1 від 15.04.2005 року, в зв'язку із розбіжністю між прізвищем, ім'ям та по-батькові, зазначених у акті та паспорті. Окрім того, не було надано копію трудової книжки з записом підтвердження працевлаштування на період отримання травми (а.с.15).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач для встановлення факту належності йому акту про нещасний випадок на виробництві до суду не звертався, тому позов про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання видати направлення на МСЕК та призначити щомісячні виплати на даний час є передчасним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № №1105-XIV від 23.09.1999 року визначено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають … учні та студенти навчальних закладів, … у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я.

Частиною 2 ст. ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, медико-соціальна експертиза потерпілим від професійного захворювання проводиться після подання акта розслідування професійного захворювання, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Викладеними нормами чинного законодавства визначається право Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України надати ОСОБА_1 направлення на МСЕК для визначення ступеню втрати працездатності.

Сторонами в ході розгляду справи не спростовано, що ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернувся усно до Відділення Фонду у м. Охтирка Сумської області із проханням надати направлення на МСЕК, так як він є переміщеною особою з міста Донецька, де з ним стався нещасний випадок на виробництві, при цьому надав відповідні документи.

Відділення листом від 23.09.2016 року надало позивачу відповідь про неможливість видати направлення, оскільки після ознайомлення з поданими документами не вдалося встановити факт належності позивачу акту про нещасний випадок на виробництві № 1 від 15.04.2005 року, в зв'язку із розбіжністю між прізвищем, ім'ям та по батькові, зазначених у акті та паспорті. Окрім того, не було надано копію трудової книжки з записом підтвердження працевлаштування на період дотримання травми (а.с.15).

Так, з паспорту позивача вбачається, що на другій сторінці паспорту по-батькові позивача на російській мові вказано "Геннадьевич", у той час як акт про нещасний випадок на виробництві та акт розслідування нещасного випадку на російській мові складені на потерпілого із зазначенням по-батькові "Геннадиевич", а прізвище та ім'я у паспорті та актах співпадають.

В свою чергу, порядок розгляду справ про встановлення належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті, визначений главою 6 Цивільного процесуального кодексу України "Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не наділені компетенцією вирішувати вказані питання.

З огляду на те, що позивач для встановлення факту належності йому акту про нещасний випадок на виробництві до суду не звертався, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про передчасність позовних вимог щодо визнання протиправними дій відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області та зобов'язання їх видати направлення на МСЕК і призначити щомісячні виплати.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, про те, що між ним та відповідачем існує спір про право на страхові виплати, в зв'язку з чим на підставі ч.4 ст. 256 ЦПК України заява про встановлення належності йому акту про нещасний випадок не підлягає розгляду в порядку окремого провадження за правилами глави 6 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до норм статей 36, 38, 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV право на щомісячні страхові виплати від нещасного випадку на виробництві настає в потерпілого за умови наявності в нього стійкої втрати працездатності, яка підтверджується висновком медико-соціальної експертної комісії і визначається у відсотках від середнього заробітку потерпілого, визначеної вказаною медичною комісією. Таким чином, у ОСОБА_1 на даний час відсутнє право на страхові виплати від нещасного випадку на виробництві.

Слід зазначити і те, що для виникнення права на страхові виплати позивачу у справі необхідно було звернутися до відділення ВД ФССНВ у м.Охтирка з відповідною заявою, затвердженої наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №188 від 19.03.2008р., та подання якої з переліком ряду документів передбачено п.3.1 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27.04.2007р. та ст. 43 Закону №1105-XIV.

З заявою про здійснення страхових виплат ОСОБА_1 до відповідача не звертався та необхідний перелік документів не подавав, відповідно у нього відсутнє право на призначення йому страхових виплат.

В свою чергу, не надання ОСОБА_1 трудової книжки з записом підтвердження проходження виробничої практики на підприємстві, де стався нещасний випадок, не перешкоджає розгляду справ про страхові виплати, оскільки обов'язкове подання даного документу не передбачено вимогами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність його дій, що оскаржуються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.12.2016р. по справі № 583/3551/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Бондар В.О. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 31.01.2017 р.