Справа № 814/1743/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. Справа № 814/1743/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Милосердного М.М.

при секретарі Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника Дяків О.Ю., треті особи Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування відмови щодо звільнення його з військової служби, у зв`язку з закінченням строку контракту на підставі ст. 26 ч.6 п.«а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 1988 року народження проходить військову службу в Збройних Силах України та має військове звання майор.

29 жовтня 2010 року уклав контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років.

31 серпня 2016 року майор ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку з закінченням строку контракту, відповідно до ст. 26 ч.6 п.«а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

02 вересня 2016 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 проведено співбесіду з позивачем.

02 вересня 2016 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 повідомлено позивача про неможливість його звільнення зі служби, у зв`язку з введенням в країні особливого періоду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в теперішній час в України запроваджено особливий період, у тому відповідачів не було правових підстав для прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється, які проходять військову службу за контрактом здійснюється на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно з п. «а» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Разом з тим, згідно п.2 ч.9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Згідно з абз.11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до положень абз.5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі та відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію. Указ Президента України №303/2014 затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року « 1126-VII та набрав чинності з дня його опублікування 18 березня 2014 року.

Згідно абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - «демобілізація» - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

З наведеного слідує, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, та триває до оголошення рішення про демобілізацію.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду, а тому його закінчення необхідно пов`язувати із виданням Президентом України відповідного указу про демобілізацію.

На момент розгляду даної судової справи, Президентом України питання про демобілізацію осіб, призваних на військову службу за контрактом не вирішувалось, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 правомірно не задовольнили рапорт апелянта від 05 серпня 2016 року про звільнення з військової служби, у зв`язку із закінченням строку контракту.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач підлягав звільненню з військової служби, у зв`язку із закінченням строку контракту, оскільки контракт був укладений ще в 2010 році, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки особливістю проходження військової служби в період мобілізації є те, що усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років, що передбачено п.п.2 п.252 Положення №1153.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог про визнання протиправною та скасування відмови щодо звільнення апелянта з військової служби, у зв`язку з закінченням строку контракту на підставі ст. 26 ч.6 п.«а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 лютого 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний