Справа № 591/4093/16-а
Суддя: Прокудіна Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4093/16-а
Провадження № 2-а/591/30/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді -Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання незаконним рішення, зобов'язання відновити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з жовтня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Сумської області та до 01.04.2015 р. отримував пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яка виплачувалась до 01.04.2015 року, а з 01.04.2015 року була припинена на підставі Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року,ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підставі цих змін до зазначених законів тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», « Про прокуратуру» , « Про судоустрій і статус суддів» , пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється. Відповідно до Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі до Закону України «Про прокуратуру». До 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято відповідний закон, і були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались за спеціальними законами, в тому числі і за Законом України «Про прокуратуру». Таким чином, починаючи з указаної дати на нього не поширюються встановлені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 02.03.2015 р.) обмеження щодо виплати пенсії, адже робота на займаній посаді не дає права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених спеціальним Законом України «Про прокуратуру».

При зверненні 12.07.2016 року до відповідача з заявою з вимогою відновлення виплати позивачу пенсії з 01.04.2015 р., йому було відмовлено рішенням № 800054 від 12.07.2016 року тому, що він продовжує працювати в Генеральній прокуратурі України на посаді прокурора Сумської області, з посиланням на Закон України «Про прокуратуру». Зазначену відмову в поновленні виплати пенсії він вважає протиправною та такою, що порушує його конституційні права та суперечить п. 5 прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просив суд визнати незаконним рішення відповідача № 800054 від 12.07.2016 р. щодо відсутності підстав для поновлення виплати вже призначеної пенсії з 01.04.2015 року та зобов'язати поновити виплату пенсії в повному обсязі, починаючи з 01.04.2015 р., судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач дійсно перебуває на обліку УПФУ та йому з жовтня 2007 р. було призначено пенсію за вислугою років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», з 01.04.2015 р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213- VIII. Позивач на момент звернення в УПФУ продовжував працювати на посаді прокурора Сумської області, а тому у відповідача не було підстав для її поновлення. Дії відповідача вважає правомірними. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в Сумському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Сумської області та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», станом на теперішній час працює на посаді прокурора Сумської області, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України « Про прокуратуру», а тому, з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до Сумського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області (а.с. 21).

На звернення позивача надано рішення від 12.07.2016 р. № 800054, в якому зазначено, що з 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій, для пенсіонерів, які отримують пенсії, які були призначені за спеціальними Законами. Зазначеним законом внесені зміни до ч.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», відповідач повідомив, що оскільки позивач працює на посаді прокурора Сумської області, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», то підстави для поновлення виплати вже призначеної пенсії відсутні.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України» , «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про прокуратуру», то в період з 1 квітня 2015 по 31 грудня 2016 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213)у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» , «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України "Про прокуратуру" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Разом з тим суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для поновлення пенсії позивача з 01.04.2015 р. з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся з заявою про поновлення пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, із заявою про поновлення пенсії ОСОБА_1 звернувся до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 12.07.2016 р.

Таким чином, поновлення виплати вже призначеної пенсії позивача за зазначеною заявою необхідно провести з 01.07.2016 р..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з 01 липня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідачем, підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, тому пред'явлений позивачем адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог позивача відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України суд понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору стягує з Державного бюджету України.

Враховуючи, що позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення судових витрат також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково .

Визнати незаконним рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 12.07.2016 № 800054 щодо відсутності підстав для поновлення виплати призначеної пенсії ОСОБА_1.

Зобов`язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.07.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551,20 грн., повернення судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено та підписано 31 січня 2017 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна