Справа № 236/3140/16-а
Суддя: Бєлоусов А. Є.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/3140/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участі:

представника позивача Клечановської Ю.І.,

представника відповідача Давиденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в грудні 2016 року звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та зобов'язання суб'єкта владних повноважень відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.04.2015 року з урахуванням вже здійснених раніше виплат.

Позивач на обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 12.06.1998 року працює на посаді завідуючої Першою Макіївською державною нотаріальною конторою; з лютого 2014 року через проведення активної фази АТО на території частини Донецької області вказана нотаріальна контора була переміщена з тимчасово непідконтрольного державній владі України м. Макіївки до м. Слов'янська Донецької області. ОСОБА_3 з 03.08.2013 року отримувала призначену їй пенсію за віком (довічно), з 2015 року як внутрішньо переміщена особа переїхала до с. Кримки Краснолиманського району Донецької області, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області, отримувала там пенсію з 01.02.2015 року по 01.06.2015 року.

З 01.04.2015 року виплата раніше призначеної пенсії позивачеві була припинена на підставі п.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказаними правовими нормами було передбачено, що тимчасово, з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Позивач вважає, що такими діями відповідача порушено її конституційні права. ОСОБА_3 02.10.2016 року зверталась із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області щодо відновлення виплати їй раніше призначеної пенсії за віком, 18.11.2016 року отримала від відповідача лист про відмову у задоволенні своєї заяви. Позивач посилається на норми ст. ст. 22, 46, 64 Конституції України, наголошує, що в Україні закріплено право громадян на соціальний захист, у тому числі на отримання пенсії за віком у зв'язку із попередньою трудовою діяльністю, при прийнятті законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту чи обсягу існуючих прав громадян, громадяни мають безумовне право на судовий захист своїх порушених прав. ОСОБА_3 вважає, що фактичне позбавлення її з 2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії за віком є звуженням гарантованого їй права на соціальний захист, просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй раніше призначеної пенсії з 01.04.2015 року, рішення відповідача від 18.11.2016 року щодо відмови у поновленні виплати їй раніше призначеної пенсії, просить зобов'язати суб'єкта владних повноважень відновити їй виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.04.2015 року з урахуванням вже здійснених раніше виплат.

Позивач ОСОБА_3 була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, для участі в судовому засіданні не прибула, уповноважила здійснювати представництво своїх інтересів в суді адвоката Клечановську Ю.І.(а. с. 13).

В судовому засіданні представник позивача Клечановська Ю.І. заявлений адміністративний позов підтримала повністю, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача Давиденко В.М., яка діє на підставі довіреності (а.с. 30) в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказала, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки в період з 01.04.2015 року і до теперішнього часу ОСОБА_3 обіймає посаду в органах юстиції, є держаним службовцем, завідуючою державною нотаріальною конторою, а отже, на період такої роботи позивачу була припинена виплата раніше призначеної їй пенсії; після звільнення з роботи виплата пенсії може бути поновлена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», права позивача у зв'язку з цим жодним чином не порушуються. Також представник відповідача додатково наголосила, що внаслідок несвоєчасного повідомлення ОСОБА_3 про її перебування на посаді державного службовця виникла переплата їй пенсії за віком, яку позивач отримувала фактично до 30.06.2015 року.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Отже, справа за адміністративним позовом ОСОБА_3 підсудна Краснолиманському міському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 71 КАС України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані відповідачем матеріали пенсійної справи на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 33,34,35,36,37,38), з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступні фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, як внутрішньо переміщена особа фактично мешкає за адресою Донецька область, Лиманський район (колишня назва - Краснолиманський район), с. Кримки, вул. Центральна, буд.164 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.6,7). ОСОБА_3 з 03.08.2013 року було призначено пенсію віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(а.с.11). Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача (а.с.8) ОСОБА_3 з 12.06.1998 року і до теперішнього часу обіймає посаду завідуючої Першою Макіївською державною нотаріальною конторою, їй було присвоєно 11 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (зі змінами).

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. За змістом ч. 2 ст. 1 вказаного Закону державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Отже, на сьогодні ОСОБА_3 продовжує обіймати посаду державного службовця (що підтверджено довідкою Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.12.2016 року № 6311-8, а.с.21).

Позивач як пенсіонер перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Красний Лиман Донецької області; рішенням начальника управління призупинено виплату пенсії за віком ОСОБА_3 у зв'язку із її перебуванням на посаді державного службовця та відповідно до п. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

ОСОБА_3 02.10.2016 року зверталась із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області щодо відновлення виплати їй раніше призначеної пенсії за віком(а.с.9). Відповідачем направлено їй повідомлення від 18.11.2016 року № 81/М-01-01-08 про відсутність підстав для виплати пенсії за віком з 01.04.2015 року, відмовлено у задоволенні заяви позивача (а.с.12).

Ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Основного Закону громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років; до досягнення встановленого законом віку право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними, зокрема, віку 56 років (які народилися з 01.04.1957 року по 30.09.1957 року). Отже, у позивача з серпня 2013 року виникло право на отримання пенсії за віком.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. Цим Законом внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що тимчасово, з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до закону поновлюється.

Позивач ОСОБА_3 з 12.06.1998 року і дотепер обіймає посаду завідуючої Першою Макіївською державною нотаріальною конторою, вказана обставина визнається і не заперечується сторонами.

Законом України від 01.10.2008 року № 614-VI «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» у п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» зазначено, що державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, з моменту набрання чинності цим законом, державні нотаріуси в частині пенсійного забезпечення прирівнялись до державних службовців. Ця норма діяла як на момент виникнення спірних правовідносин, так і діє на момент розгляду справи судом.

З 30.06.2015 року позивачу тимчасово припинено виплату пенсії за віком відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із тим, що станом на 01.04.2015 року вона обіймала відповідну посаду державного службовця в установі юстиції.

Відповідно до п.2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

П. 4 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII передбачено покладення обов'язку на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом щодо підготування та подання до 01.05. 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з п. 5 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Суд зазначає, що позивач станом на 01.04.2015 року обіймала посаду державного службовця, яка у майбутньому (при наявності достатнього стажу) давала б їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому на неї поширюється дія ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є чинною, рішенням Конституційного Суду України не була визнана такою, що не відповідає Конституції України, іншим законом скасована не була, а отже, підлягає обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Норми ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на теперішній час діють в наступній редакції: «… Тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються… Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Слід також зазначити, що п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII встановлений вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах.

Таким чином, оскільки позивач обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», підстави для нарахування та виплати їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 року відсутні, а відповідач, приймаючи рішення про припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 28.01.2016 року по справі № 233/3637/15-а, від 19.02.2016 року по справі № 334/5993/15-а, від 11.03.2016 року по справі № 308/8620/15-а, від 05.04.2016 року по справі № 577/3755/15-а, від 20.04.2016 року по справі № 283/2367/15-а, від 27.04. 2016 року по справі № 375/1642/15-а.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 87 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат. Позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмір 551,21грн., що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.12.2016 року № 0.0.668462977.1 (а.с.2).

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, суд покладає витрати щодо сплати суми судового збору на позивача.

Керуючись ст.ст. 8,19 Конституції України, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пп.1,2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст.ст. 2,6,8,9,10,11,71,87,94,99,100, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_3.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст цієї постанови виготовлено 20.01.2017 року.

Суддя -