Справа № 131/4395/16, 2а-161/275/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Справа № 876/4975/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль Марини Сергіївни на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2016 року у справі № 161/4395/16-а за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль Марини Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

04.04.2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль Марини Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовує тим, що 23.03.2016 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль М.С. винесено постанову серії ПС 2 № 801756 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема інспектором не було роз'яснено положення ч.1 ст. 268 КУпАП, не було роз'яснено яким чином зафіксовано факт вчинення правопорушення, не надано можливість надати обґрунтовані пояснення щодо інкримінованого правопорушення, не надано можливості заявити клопотання про розгляд справи з допомогою адвоката, що є порушеннями ч.1 ст. 7 ЗУ «Про національну Поліцію». Крім того, вказує на те, що при винесені оскаржуваної постанови посадовою особою не було з'ясовано причин, по яких він поїхав саме тією ділянкою дороги, хоча він намагався про них повідомити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову серії ПС2 № 801756 від 23.03.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП змінено в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_2 статтю 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, відповідач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль М.С. серії ПС2 № 801756 від 23.03.2016 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. З вищезазначеної постанови вбачається, що позивач 23.03.2016 року о 10 год. 35 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вулиць Глушець та Замкова здійснив зупинку вказаного автомобіля в межах дії перехрестя, чим порушив вимогу п. 15.9. ґ ПДР України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення щодо позивача, інспектором УПП у місті Луцьку не враховано обставин, зазначених у ст.ЗЗ КУпАП, а саме: що він вперше притягується до відповідальності та є пенсіонером, ступінь протиправних дій, відсутність шкоди та визнання вини у скоєні правопорушення.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VII - I внесено зміни в ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Разом з тим санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП не передбачає такого виду адміністративного стягнення, як попередження.

Статтею 22 КУпАП встановлюється, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Стаття не передбачає обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення. У зв'язку із цим посадова особа зобов'язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особистість порушника, обставини, що зм'якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Крім того п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України, передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

У відповідності до п. 1.10 ПДР, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В матеріалах справи наявний Додаток до постанови в справі про адміністративне правопорушення № 801756 від 23.03.2016 року (відео з боді камери інспектора УПП у м.Луцьку Чуль М.С. від 23.03.2016 року з 10 год. 23 хв.), в якому чітко стверджується факт порушення позивачем правил зупинки п. 15.9 «ґ» ПДР, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин суд вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції, а постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст. 202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції Чуль Марини Сергіївни задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2016 року у справі № 161/4395/16-а скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.