Справа № 541/2701/16-а
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2701/16-а
Провадження № 2-а/541/10/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої-судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргорода адміністративну справу за позовом Миргородського міськрайонного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення з України,

ВСТАНОВИВ:

Миргородський міськрайонний відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до Миргородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення останньої за межі території України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 липня 2016 року працівниками Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області виявлено громадянку Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прибула в Україну у приватних справах та проживає по АДРЕСА_1 і після закінчення терміну перебування на території України, за межі країни не виїхала, чим порушила вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У зв'язку із вищезазначеним Миргородським МРВ УДМС України в Полтвській області, щодо громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Прийнято рішення про примусове повернення громадянки Азербайджан ОСОБА_1 за межі території України, згідно якого остання зобов'язувалася в термін до 28 серпня 2016 року залишити територію України.

Як зазначила представник Позивача, громадянин Азербайджан ОСОБА_1 рішення про примусове повернення отримала, однак станом на день розгляду справи судом територію України не покинула. У зв'язку з чим Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просила прийняти рішення про затримання та примусове видворення ОСОБА_1 за межі території України.

Відповідач ОСОБА_1 - в судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. В направленому на адресу суду клопотанні зазначала, що має намір добровільно залишити територію України 15.02.2017 року, додавши копію електронного авіа білету в зв'язку з чим просила провадження по справі закрити та призначити перекладача.

Ухвалою суду від 25.01.2017 року в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі та призначення перекладача відмовлено (а.с.57).

Зважаючи на повторну неявку в судове засідання відповідача та подання клопотань, які на думку суду свідчать про зловживання своїми правами відповідачем, оскільки остання не використала надане їй право на залучення перекладача, яке було їй забезпечене судом 08.12.2016 року шляхом оголошення перерви в судовому засіданні, тривалий час розгляду справи, що порушує установлені законом строки та відсутність у суду правових підстав для забезпечення обов'язкової участі в судовому засіданні відповідача, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши їх в сукупності суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI, від 22.09.2011року (зі змінами та доповненнями).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

За змістом частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

27 липня 2016 року Миргородським МРВ УДМС України в Полтавській області щодо громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МПТ №062185, за змістом якого ОСОБА_1 порушила правила перебування іноземців в Україні, не виїхала з території України, термін перебування якої на території України закінчився в 2015 році(а.с.19).

Постановою Миргородським МРВ УДМС України в Полтавській області про накладення адміністративного стягнення ПН МПТ № 0262185 за порушення ст. 203 КУпАП, ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до відмітки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1. відповідачем добровільно сплачено штрафу в розмірі 510,00 грн.(а.с.20).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

За приписами частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Із аналізу зазначених вище норм Закону вбачається, що видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення за межі України; 2) невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

05 серпня 2016 року Миргородський МРВ УДМС Полтавської області прийняв рішення про примусове повернення за межі України громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано її покинути територію України у термін до 28 серпня 2016 року (а.с.7).

Відповідача було повідомлено про прийняте рішення та ознайомлено з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та наслідками невиконання рішення про примусове повернення. Відповідач письмово зобов'язався до 28 серпня 2016 року залишити територію України (а.с.8).

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону України ОСОБА_1., відсутні(а.с.22,23).

Згідно даних ОСК ГУНП В Полтавській області дані про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1. відсутні.(а.с.25).

ОСОБА_1., на час розгляду справи судом незаконно перебуває на території України, що підтверджується поданим на адресу суду клопотанням позивача (а.с.52).

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про видворення громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, необхідно задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень, зокрема, затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (частина 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, задоволені бути не можуть, оскільки не підтверджені будь якими доказами. Зважаючи на те, що законом передбачено право суду затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, однак підстави для вчинення цих дій позивачем в позовній заяві не зазначені і в судовому засіданні не доведені.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Представником Позивача заявлено клопотання про звернення постанови до негайного виконання.

Враховуючи вищезазначене, конкретні обставини спірних правовідносин, а також положення пункту 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність звернення постанови суду в даній адміністративній справі до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-7, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області задовольнити частково.

Примусово видворити з України громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в країну походження - Республіку Азербайджан.

В задоволенні вимоги про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців чи осіб без громадянства ОСОБА_1, відмовити.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення постанови. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Куцин